Taula de Forces Polítiques i Sindicals del País Valencià (TFPSPV) fou un organisme col·lectiu aparegut de la fusió de la Junta Democràtica d'Espanya i del Consell Democràtic del País Valencià a València el 1976. Pretendre oferir un front unitari democràtic i representatiu de totes les forces polítiques i sindicals del País Valencià enmig del procés de la Transició espanyola. Entre els acords que es van prendre destaquen:

* Organitzar un procés preautonòmic amb la formació d'una Generalitat provisional
* Cooficialitat del català i el castellà
* Establiment d'un marc jurídic basat en els principis i les institucions d'un estatut d'autonomia,
* Elecció de representants per a una Assemblea Constituent del País Valencià.
* Restabliment de les llibertats fonamentals (reunió, expressió, manifestació)
* Derogació i supressió de lleis i institucions de la dictadura franquista
* Amnistia per als presos polítics.

Des d'un principi formaven part de la Taula Comissions Obreres (CCOO), Convergència Socialista del País Valencià (després Partit Socialista del País Valencià, PSPV), Demòcrates Independents del País Valencià, Organització Comunista d'Espanya-Bandera Roja (OCE-BR), Partit Comunista d'Espanya (després Partit Comunista del País Valencià), Partit Socialista d'Alliberament Nacional dels Països Catalans (PSAN), Partido Socialista Popular (PSP), Partit Carlista del País Valencià, Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE), Partit del Treball d'Espanya (més tard Partit del Treball del País Valencià), Unificació Comunista d'Espanya, Unió Democràtica del País Valencià (UDPV), Moviment Comunista del País Valencià (MCPV) i la Unió Sindical Obrera. Poc després s'hi uní la UGT i se n'anà l'OCE.

Realitzà diverses reunions amb organitzacions similars d'arreu d'Espanya i representà el País Valencià dins la Coordinació Democràtica, organisme que les englobà totes. En la trobada unitària de l'oposició democràtica del 4 de setembre de 1976, la seua representant a la mesa que presidia la reunió fou Laura Pastor Collado, dirigent del Partit Carlí del País Valencià.

La Taula organitzà manifestacions en defensa de les seves reivindicacions i proposà de celebrar la Diada Nacional del País Valencià, prohibida aleshores. Es va dissoldre durant el procés electoral de 1977.


Tosca

Tosca és una òpera en tres actes de Giacomo Puccini sobre un llibret italià de Luigi Illica i Giuseppe Giacosa, basat en el drama "La Tosca", de Victorien Sardou. Es va estrenar al Teatro Costanzi de Roma el 14 de gener de 1900.

L'argument de "Tosca" és de tall polític, inserit en un ambient històric verídic que és l'Europa del 1800, i enmig de la invasió de Napoleó a Itàlia (batalla de Marengo) darrere de les seves idees revolucionàries.

localitzat a l'entitat territorial administrativa


Parlament d'Andalusia

El Parlament d'Andalusia és la institució andalusa que deté el poder legislatiu d'aquesta comunitat autònoma espanyola. El Parlament d'Andalusia va ser instaurat a partir de la redacció de l'Estatut d'Autonomia.


Pic Ismail Samani

El Pic Ismail Samani (en Tadjik: Қуллаи Исмоили Сомонӣ, "Qullai Ismoili Somonī"; en rus: пик имени Исмаила Самани; antigament Pic Stalin i Pic del Comunisme) és el cim més alt del Tadjikistan i de l'antiga Unió Soviètica. Es troba a les muntanyes del Pamir i té una altura de 7.495 m. És una muntanya de dimensions gegantines que apareix envoltada per nombroses glaceres.

Fins al 1928 es considerava el Pic Lenin el més alt del Pamir, però llavors es va identificar un nou cim força més alt. Durant un temps se'l va confondre amb el Pic Garmo, però diverses expedicions soviètiques van desmostrar que es tractava de dos cims diferents. El 1932 se li donà el nom de Pic Stalin (пик Ста́лина) en honor a Ióssif Stalin

El 1962 passa a ser anomenat Pic del Comunisme (en Tadjik: "Пики Коммунизм"; en rus: "Pik Kommunizma", "пик Коммуни́зма"). Finalment, el 1998 pren el nom actual.

La primera ascensió la va fer l'alpinista soviètic Evgeny Abalakov el 9 de setembre de 1933.


Cassífone

D'acord amb la mitologia grega, Cassífone (en grec antic Κασσιφόνη), va ser una heroïna, filla d'Odisseu i de Circe, i germana de Telègon.

Quan Telègon va matar accidentalment Odisseu, Circe el va ressuscitar, i Cassífone es va casar amb Telèmac, el seu germanastre. Però Cassifone va matar més tard a Telèmac, per venjar la seva mare a qui ell havia mort. Aquesta tradició és molt tardana, i només es troba documentada pels comentaris que fa Tzetzes a Licòfron. Més sovint és Circe qui es casa amb Telèmac.


Djamileh

Djamileh és una òpera còmica en un acte de Georges Bizet sobre un llibret francès de Louis Gallet, basat en un conte oriental: "Namouna", d'Alfred de Musset.

Va ser estrenada el 22 de maig de 1872 a l'Opéra-Comique de París. Va gaudir de deu representacions l'any 1872, però no va ser reposada a París fins a l'any 1938.

L'òpera va ser oblidada durant molts anys, malgrat l'admiració que per ella van palesar Gustav Mahler, qui va dirigir-ne dinou representacions a l'Òpera de l'Estat de Viena entre 1898 i 1903, i Richard Strauss qui la va considerar com una font d'inspiració per a la seua "Ariadne auf Naxos". Strauss la considerava entre el catàleg d'obres excel·lents que havien de nodrir el repertori per als teatres alemanys de post-guerra.

S'ha considerat "Djamileh" com una deliciosa òpera en un acte, delicada i etèria, menys representada del que mereixeria. No obstant la feblesa del llibret —gairebé una anècdota— el seu exotisme és irresistible. En particular el personatge principal està perfectament retratat en el seu amor fidel, sobretot en la seua primera ària "Nour-Eddin, roi de Lahore"; que si bé amb el seu caràcter narratiu no palesa la situació real de la protagonista, descriu perfectament la profunditat dels seus sentiments; així com en la segona ària "Sans doute, l'heure est prochaine" que revela la magnitud de la vulnerabilitat de l'esclava.


Palau del Marqués de Dosaigües

El Palau del Marqués de Dosaigües és un dels edificis civils d'estil barroc i rococó més significatius de la ciutat de València i seu del Museu de Ceràmica.

La construcció de l'antic edifici del palau es deu a la família Rabassa de Perellós, qui des del 1496 ocupava la baronia de Dosaigües. Segons el plànol de València del Pare Tosca del 1704, es tractava d'una construcció gòtica amb tres cossos disposats al voltant d'un pati amb una torre emmerletada en el cantó nord-est. La façana es coronava amb una galeria correguda.

El 1740, Giner Rabassa de Perellós, primer marqués de Dosaigües, va decidir renovar sa casa pairal com a mostra del seu poder i llinatge. Encarregà l'obra al gravador i pintor Hipòlit Rovira, que substituí el gòtic auster de l'antiga casa per una gran abundància decorativa. La portada principal realitzada en alabastre per Ignasi Vergara, segons disseny d'Hipòlit Rovira, d'estil purament barroc, conté una al·legoria dels rius Túria i Xúquer al·lusiva al marquesat de "dos" Aigües. Rematada per una fornícula amb la Mare de Déu del Roser, la portada es protegia per un balcó corregut del qual es conserven gravats i fotografies.

El 1853, en esgotar-se la successió directa, heretà el títol en Vicent Dasí Lluesma, qui decidí dur a terme una àmplia reforma de l'edifici, iniciada el 1854, de caràcter bàsicament ornamental en un clar eclecticisme que combina rococó, neoimperi i motius xinesos. En la façana es van afegir elements arquitectònics i decoratius. En el pati interior es van substituir les finestres gòtiques per balcons amb relleus de figures al·legòriques al·lusives a les arts (arquitectura i escultura), a l'agricultura i al comerç, base de la riquesa del marqués. Tot l'interior va ser estucat i pintat per Salustiano Asenjo, Josep M. Brell, Plàcido Francés, Rafael Montesinos i Ramiro Contreras i Aznar, Molinelly, Franchini i Nicoli, i altres. Es va adquirir mobiliari de l'època, com el conjunt de mobles de Dresden amb aplicacions de porcellana saxona a l'anomenada "Sala de Porcellana". Després d'anys d'obres es va inaugurar la reforma el 17 de maig del 1867.

Aquest palau fou declarat monument historicoartístic el 1941 i adquirit el 1949 pel Ministeri d'Educació per a ubicar la important col·lecció de ceràmica donada a l'estat el 1947 per Manuel González Martí i la seua dona, Amelia Cuñat. Durant set anys la col·lecció va tindre la seua seu al domicili del fundador, però després de la rehabilitació del Palau de Dosaigües, duta a terme entre 1950 i 1954, s'hi instal·là definitivament el Museu Nacional de Ceràmica.

Entre 1969 i 1972 s'amplià en bastir-se una nova ala que en el seu exterior reproduïa
fidelment l'estil de la façana del . En els anys 1980 el museu necessitava millorar la seua infraestructura i instal·lacions i el 1990 es tancà per rehabilitar-ho. Després d'anys de romandre tancat, durant la dècada següent s'obrí novament.


Trastorn paranoide de la personalitat

Trastorn paranoide de la personalitat és un diagnòstic psiquiàtric que es refereix a un trastorn de la personalitat amb característiques paranoiques. Està caracteritzat per una exageració dels mòduls cognitius per la percepció del rebuig, el ressentiment, la desconfiança, així com la inclinació a distorsionar esdeveniments experimentats. Accions neutrals i amistoses dels altres són sovint mal interpretades com a hostils o menyspreants. Sospites infundades sobre la fidelitat de la parella o la lleialtat en general així com la creença que els mateixos drets no són reconeguts són sostingudes insistentment i argumentativa. Aquests individus poden tenir una autosuficiència excessiva i tendir a una autoreferència exagerada. També es presenten una gelosia patològica, contraatacs instintius i agressius, la necessitat de controlar els altres i la recol·lecció de «proves» trivials o circumstancials per sostenir les seves creences geloses. L'ús del terme "paranoia" en aquest context no es refereix a la presència d'al·lucinacións clares ni psicosi, però implica la presència de sospites infundades manifestes i desconfiança en la gent.


Idrís al-Àkbar

Idrís ibn Abd-Al·lah ibn al-Hàssan ibn al-Hàssan ibn Alí ibn Abi-Tàlib, més conegut com a Idrís al-Àkbar (‘Idrís el Major’), Idrís ibn Abd-Al·lah o Idrís I, fill d'Abd-Al·lah (anomenat al-Kàmil), fou el fundador del primer regne del Marroc en ser el primer rei de la dinastia idríssida del Màgrib.

Després de la derrota i mort del seu nebot l'alida Al-Hussayn ibn Alí ibn al-Hàssan a Fakhkh, prop de la Meca l'11 de juny de 786, Idrís, que havia combatut al seu costat contra els abbàssides es va amagar per escapar a la matança que va seguir; després, amb el seu company el llibert Raixid, va marxar cap a Egipte que va poder creuar mercès a la complicitat del director de correus, Wadih, que tenia simpaties alides, arribant finalment al Màgrib passant per Tlemcen i sent finalment acollit (787) pels amazics de la regió de "Walili" (Volúbilis), ciutat fundada pels romans prop de Meknès. El cap de la tribu dels awraba, Abu-Layla Ishaq ibn Muhàmmad ibn Abd-al-Hàmid li va donar la seva hospitalitat i protecció (9 d'agost de 788).

Al cap de sis mesos el cap de la tribu el va fer proclamar imam sobirà, el divendres 5 de febrer del 789 i va ser reconegut pels awraba i per les tribus aliades. Llavors va fundar Fas (Fes) que inicialment fou un campament militar i després va esdevenir Madinat Fas. Va fer diverses expedicions contra les tribus veïnes, moltes de les quals eren cristianes, jueves o adoraven al sol i el foc, i es va assegurar la seva autoritat sobre algunes d'aquestes. Després d'un temps, assegurat el domini de la vall del Wargha, va tornar a Walili o Walila; va fer respectar la frontera per les tribus de la Tamesma i pels Ghayyatha de Taza. Les expedicions al Sus i a Tlemcen que li són de vegades atribuïdes, foren obra del seu fill Idris II.

Va morir enverinat per un servidor de nom Sulayman ibn Jarir al-Jazarí aix-Xammakh enviat suposadament pel califa Harun ar-Raixid entre maig i juliol del 791, deixant la seva dona Kenza embarassada. El seu fill Idrís al-Àsghar accedirà al tron a l'edat d'11 anys. La seva tomba es troba a Moulay Idriss, poble prop de les ruïnes de Volúbilis.


Estació de Sant Vicenç de Calders

Sant Vicenç de Calders és una estació de ferrocarril propietat d'adif situada al municipi del Vendrell a la comarca del Baix Penedès, en el barri l'Estació de Sant Vicenç de Calders. L'estació es troba a la confluència de les línies de Barcelona-Vilafranca-Tarragona i de Barcelona-Vilanova-Valls per on circulen trens de la línies de rodalia de Barcelona R2 i R4, la línia de rodalia del Camp de Tarragona RT2 i les línies regionals R13, R14, R15, R16 i R17 de Rodalies de Catalunya, a més de línies de Mitjana Distància, totes elles operades per Renfe Operadora. Sant Vicenç de Calders és l'estació que tanca al sud l'anomenat vuit català.

Aquesta estació de la "línia de Vilafranca" i de la "línia de Vilanova" va entrar en servei el 24 d'abril de 1887 quan es va construir una estació enllaç entre aquestes dues línies que eren propietat de la Companyia dels Ferrocarrils de Tarragona a Barcelona i França (TBF), tot i que els trens circulen per aquesta zona des del 1865 quan es va obrir el tram entre Martorell i Tarragona (línia Barcelona-Vilafranca-Tarragona). L'enllaç i la construcció de l'estació són fruit de les obres destinades a unir diferents línies que posseïa TBF després de l'absorció de la companyia Companyia dels Ferrocarrils de Valls a Vilanova i Barcelona (VVB) que havia construït la Línia Barcelona-Vilanova-Valls i que havia obert el tram Calafell-Valls l'any 1883.

El nombre de passatgers pujats l'any 2016 va ser de 672.000. D'aquests, 489.000 en serveis de rodalia i 183.000 en serveis regionals.


Damian Kratzenberg

Damian Kratzenberg (Clervaux, 5 de novembre de 1878 – Ciutat de Luxemburg, 11 d'octubre de 1946) fou un mestre de secundària i polític luxemburguès, que va esdevenir cap del Volksdeutsche Bewegung, un pro-grup polític nazi sorgit a Luxemburg durant la Segona Guerra Mundial. Va ser executat després de la guerra per col·laboració amb els nazis.

Fill de l'administrador del castell de Clervaux, un immigrant alemany. Després de rebre el seu títol de Batxillerat a l'Institut Diekirch, entre 1898 i 1902 va estudiar literatura a Luxemburg, Lille, Paris i Berlín. Posteriorment va començar a donar classes de grec i alemany a Diekirch, Echternach, i des de 1927 al Athénée de Luxemburg.

Entre 1927 i 1936 va ser membre del partit liberal. Més endavant es va fer seguidor de l'Alemanya Nazi. Entre 1935 i 1940 va ser el president de GEDELIT, el "Luxemburger Gesellschaft für deutsche Literatur und Kunst" (Societat per l'Art i la Literatura alemanya). El 1936, va rebre la medalla Goethe-Medaille für Kunst und Wissenschaft.

Va esdevenir cap de la branca regional del Volksdeutsche Bewegung el 1940, i va ser fixat com a cap del Athénée de Luxemburg el 1941.


Lebeniye

Lebeniye o Lebeniye çorbası és una sopa (çorba) de la cuina del sud de Turquia feta amb iogurt, arròs, carn (carn picada o en petits trossos), i un rovell d'ou com ingredients bàsics. Su nom ve de la paraula leben que significa iogurt a l'àrab.


Le Passe-muraille

Le Passe-muraille també conegut com la "Chambre sensorielle", és el nom d'una escultura de bronze creada el 2006 per l'escultor francès Jean-Bernard Métais. Es troba en el "Parc du Pescatore" a la ciutat de Luxemburg i es va establir sobre l'antiga casamata de la ciutat. L'escultura està feta de dos hemisferis de bronze, que tenen 3 metres d'altura i un diàmetre de 6 metres. Es pot entrar en Le Passe-muraille a través d'aquests hemisferis. 8000 forats permeten que el paisatge brilli a través d'ella. Le passe-mureille va ser inaugurat el 24 de desembre de 2006, en presència de Andrée Putman, Paul Helminger (alcalde) i altres convidats notables. No porta la signatura de l'artista.


Snoqualmie Falls

Snoqualmie Falls és un salt d'aigua de 82 metres en el riu Snoqualmie, situat entre les poblacions d'Snoqualmie i de Fall City, a l'estat de Washington, dels Estats Units d'Amèrica. És una de les atraccions escèniques de Washington més populars, però és potser més conegut internacionalment per la seva aparició a sèries televisives de culte com "Twin Peaks". Més d'1,5 milions de visitants el visiten cada any.

La major part del cabal del riu és desviat a les centrals elèctriques, però a vegades el riu baixa prou alt per saltar per tota l'amplada del precipici, el que crea un aerosol gairebé encegador. L'alt cabal d'aigua es produeix després d'un període de fortes pluges o de neu seguit per un clima plujós i tebi. Això pot ocórrer durant l'estació plujosa que dura de novembre fins a març. Quan el cabal d'aigua és alt, el saltant pren la forma d'una cortina.

Per als snoqualmies, pobladors de la vall Snoqualmie durant segles, les Snoqualmie Falls tenen un caràcter central en la seva cultura, creences i espiritualitat. Per ells és un lloc d'enterrament tradicional, i "el lloc on Primera Dona i Primer Home van ser creats per Lluna la Transformadora" i "on les oracions s'eleven fins al Creador per grans boirines que sorgeixen del poderós cabal." Les boirines que pugen des de la base de la cascada es diu que serveixen per connectar el Cel i la Terra.


Tyrannochthonius aralu

Tyrannochthonius aralu és una espècie d'aràcnid de l'ordre Pseudoscorpionida de la família "Chthoniidae". Es troba a Alabama (Estats Units).


Guild Wars 2

Guild Wars 2 és el nom oficial del videojoc de rol multi-jugador Guild Wars, desenvolupat per ArenaNet. En realitat és la tercera part d'un altre joc, primer es deia Eye of the North I va esdevenir Guild Wars.

L'aplicació no permet transferir els personatges de Guild Wars a la nova versió del joc, Guild Wars 2. Però permet guardar els títols aconseguits i es reserva els noms dels personatges. A més es poden aconseguir títols i objectes completant el "Hall of Monuments" (Museu de monuments) de Guild Wars, encara que aquests objectes no donen cap avantatge respecte als nous jugadors.


Lisa Klein

Lisa Klein (Saarbrücken, 15 de juliol de 1996) és una ciclista alemanya profesional des del 2015 i actualment a l'equip Cervélo-Bigla. Combina la pista amb la carretera, i ha obtingut campionats nacionals en ambdues especialitats.


The Bridge

The Bridge és una sèrie de televisió nord-americana emesa pel canal FX Networks per primer cop el juliol de 2013 i protagonitzada per Diane Kruger en el paper de la detectiu nord-americana Sonya Cross i Demian Bichir com el detectiu mexicà Marco Ruiz. La sèrie utilitza tant l'anglès com el castellà segons sigui el personatge que parla o el lloc on es desenvolupa l'acció.

Es tracta de l'adaptació lliure de la sèrie suecodanesa Bron/Broen coproduïda per Sveriges Television, Danmarks Radio i distribuïda per l'alemanya ZDF. La versió americana té lloc a la frontera entre els Estats Units i Mèxic, a cavall de les ciutats d'El Paso i Ciudad Juárez on es trobaran la detectiu Sonya Cross (Kruger) i el detectiu de la policia de l'estat de Chihuahua Marco Ruiz (Bichir). La història es desenvolupa paral·lelament a la investigació realitzada pels reporters del diari El Paso Times, Daniel Frye (Lillard) i Adriana Mendez (Rios). La sèrie va ser un èxit de crítica. Durant la primera temporada va mantenir una audiència modesta però que es va reduir un 42% per cent en la segona temporada, motiu per la qual no va ser renovada per a una tercera temporada.


L'educació sentimental

L'educació sentimental (en francès, "L'Éducation sentimentale") és una novel·la de Gustave Flaubert publicada l'any 1869. És una obra de maduresa elogiada en el seu moment per autors contemporanis com George Sand o Émile Zola, i avui és considerada una de les novel·les més influents del segle XIX. L'obra fou traduïda al català l'any 1982 de la mà de Pere Gimferrer i Miquel Martí i Pol, i es publicà dins la col·lecció "Les millors obres de la literatura universal" d'Edicions 62.

Estructurada en tres parts, la novel·la tracta sobre la vida i les relacions socials i amoroses de Frédéric Moreau, un jove que arriba a París per estudiar Dret poc abans de l'esclat de la Revolució francesa de 1848 i l'establiment del Segon Imperi Francès. Allà s'enamora d'una dona més gran que ell i ben instal·lada en l'entorn social burgès, de tal manera que la novel·la ressegueix els intents del protagonista tant per seduir-la com per fer-se un lloc en l'alta societat del moment, els quals es combinen diversos girs argumentals i narratius.

L'obra inclou diverses pinzellades de caràcter biogràfic, en tant que Flaubert va basar moltes de les experiències del protagonista —com la seva passió per una dona casada més gran que ell— en la seva pròpia vida. A més, Marie Arnoux, la dona de qui Frédéric Moreau s'enamora, està inspirada en l'esposa de l'editor musical Maurice Schlesinger, que a la novel·la és retratat com Jacques Arnoux. Pel que fa al llenguatge de la novel·la, a vegades és irònic i pessimista, arribant a criticar la societat francesa i els arquetips que la conformaven amb altes dosis de sarcasme. Pierre Bourdieu es basà en aquesta novel·la per elaborar la seva cèlebre teoria del camp literari.


Julián Ayala Larrazábal

Julián Ayala Larrazábal (Toledo, 1896 o 1897 - Barcelona, 1942) va ser un guàrdia civil espanyol destinat com a tinent de la Guàrdia Colonial entre 1917 i 1931 en la colònia de Guinea Espanyola (actual Guinea Equatorial), a les ordres del coronel Tovar de Revilla.


Renata Kallosh

Renata Ernestovna Kallosh (, nascuda el 1943) és una física teòrica, professora al Departament de Físiques de la Universitat de Stanford (Califòrnia). És coneguda per les seves contribucions en teoria de cordes, en particular per la seva proposta (juntament amb Sandip Trivedi, Andrei Linde, i Shamit Kachru) dels primers models d'expansió accelerada de l'univers basats en teoria de cordes supersimètrica a baixes energies, coneguts com a "models KKLT".

Es va llicenciar en física a la Universitat Estatal de Moscou el 1966 i va obtenir el seu doctorat a l'Institut Lebedev de Físiques (Moscou) el 1968, on va ser professora fins a traslladar-se al CERN per un any el 1989. El 1990, Kallosh es va unir a la Universitat de Stanford. Els seus treballs de recerca es focalitzen en supersimetria, supergravetat, teoria de cordes, teoria quàntica de forats negres i ones gravitacionals en teories supersimètriques. Recentment ha estat implicada en estudis de la cosmologia de l'univers primerenc i propietats de l'energia fosca en el marc de teoria de cordes i teoria M.

Renata Kallosh és casada amb un altre conegut físic teòric, Andrei Linde, amb qui té dos fills.


Palau Mornau

El Palau Mornau és un edifici del segle XV situat al barri Gòtic del districte de Ciutat Vella de Barcelona. Va ser reformat a començament del per l'arquitecte Joaquim Raspall, qui va fer una reconversió modernista de la que destaquen els treballs de forja i els vitralls, especialment al primer pis. Ubicada al Districte de Ciutat Vella, la Casa Mornau és un edifici entre mitgeres de parcel·la irregular que consta de tres façanes: la principal afronta al Carrer Ample, la lateral al Carrer del Tonell i la posterior al Carrer d'en Gignàs. És un edifici protegit com a bé cultural d'interès local. Des del 2012 hi allotja el Hemp Museum Gallery, especialitzat en el cànnabis i la fibra de cànem.


Isapòstol

Isapòstol (en grec: ισαπόστολος, "igual als Apòstols") era un dels títols ostentats pels emperadors romans d'Orient: en proclamar la seva paritat amb els apòstols de Crist, els emperadors es posaven al capdavant de l'Església, en una posició superior a la dels mateixos bisbes i Patriarques, simples ""successors dels Apòstols", adquirint així el dret de convocar concilis i d'intervenir en darrera instància a les qüestions religioses.

La pràctica va ser inaugurada per Constantí I qui, tot i ni tan sols estant batejat, va intervenir al Concili de Nicea del 325 (uns pocs anys abans de traslladar la capital de Roma a Bizanci es feia anomenar "Isapostòl" i "Bisbe dels que es troben fora de l'Església"".

A la ideologia imperial aquesta primacia de l'emperador sobre la religió era l'òbvia continuació de la tradició romana, a la qual l'emperador era el cap de la religió de l'Estat, en qualitat de Pontífex Màxim, a més de ser objecte de veneració, mitjançant el culte del Geni imperial, amb la possibilitat de ser divinitzat en morir.

Així que la qüestió de la nova religió predominant va ser un acte coherent amb la decisió constantiniana de donar suport al cristianisme, cada vegada més tard amb la declaració d'aquesta com la religió oficial i exclusiva de l'Imperi, la primacia imperial sobre l'Església es va fer necessària per mantenir el control d'un poder religiós que de fet legitimava el polític.


(169) Zelia

(169) Zelia és un asteroide que forma part del cinturó d'asteroides descobert per Prosper Mathieu Henry des de l'observatori de París, França, el 28 de setembre de 1876. Rep el nom en honor d'una neboda de Camille Flammarion. Zelia orbita a una distància mitjana del Sol de 2,358 ua, i pot allunyar-se'n fins a 2,667 ua i apropar-se fins a 2,049 ua. La seva inclinació orbital és 5,5° i l'excentricitat 0,131. Empra 1322 dies a completar una òrbita al voltant del Sol.


Meritxell Roigé i Pedrola

Meritxell Roigé i Pedrola (Tortosa, 15 de gener de 1976) és una advocada i política catalana, diputada al Parlament de Catalunya en la IX i X legislatures. És alcaldessa de Tortosa des de febrer de 2018.


Parròquia de Beļava

La Parròquia de Beļava (en letó: "Beļavas pagasts") és una unitat administrativa del municipi de Gulbene, Letònia. Abans de la reforma territorial administrativa de l'any 2009 pertanyia al raion de Gulbenes.

L'edifici més important la Casa Senyorial de Beļava va ser construït al voltant de 1760 en arquitectura barroca. Actualment allotja l'escola primària "Krišjānis Valdemars".


Luis Tena Ronchera

Luis Tena Ronchera (Sant Jordi (Baix Maestrat), 31 d'agost de 1943) és un polític valencià, diputat a les Corts Valencianes en la III, IV i V Legislatures.

Empresari del sector metal·lúrgic, inicialment milità en la Unió de Centre Democràtic (UCD), partit amb el qual fou elegit alcalde de Sant Jordi a les eleccions municipals espanyoles de 1979. Després de l'ensulsiada de la UCD ingressà a Alianza Popular i després al Partit Popular, partit amb el qual va renovar el càrrec d'alcalde a les eleccions municipals espanyoles de 1983 i successives fins al a 2015. De 1983 a 1989 fou diputat de la diputació de Castelló. També ha estat vicesecretari general del Partit Popular i considerat el número tres de Carlos Fabra Carreras. Durant la campanya electoral de les eleccions municipals espanyoles de 2007 fou acusat d'haver empadronat a casa seva 60 persones, entre elles l'entrenador i els jugadors de futbol de l'equip local, i d'haver triplicat la seva fortuna personal.

També ha estat elegit diputat a les eleccions a les Corts Valencianes de 1991, 1995 i 1999. Ha estat vicepresident de la Comissió d'Agricultura, Ramaderia i Pesca (1991-1999)


Mer de Glace

La Mer de Glace ("Mar de Gel") és una glacera que està situada al massís del Mont Blanc als Alps a França. Amb una llargada de més de 7 quilòmetres i una profunditat aproximada de 200 metres. A causa de l'escalfament global, la Mer de Glace ha anat perdent gel amb el pas del temps, fins al punt de considerar que es troba en l'actualitat en perill d'extinció.


Aiscondel

Aiscondel S.A. (actualment Aiscondel Laminados, S.A.) és una empresa dedicada a la transformació de matèries plàstiques, ubicada actualment en una nau de 50.000 m² a Cerdanyola del Vallès i fundada el 1943 a Barcelona. Està especialitzada en la fabricació de productes plàstics adreçats a mercats de consum com la papereria o la decoració. És la propietària de la marca Aironfix. Actualment forma part del grup empresarial "Grupo Aragonesas".

L'empresa va ser fundada pel grup financer Pujol-Usandizaga. Anys més tard, el 1950, va crear una societat filial, Etino-Química SA, aliant-se amb Hidro Nitro Española SA. El 1956 l'empresa nord-americana Monsanto va adquirir part de les accions de l'empresa, fet que va col·laborar a la creació d'una nova planta de transformació del poliestirè a Montsó, a l'Aragó. Posteriorment aquesta planta esdevindria una societat independent, Monsanto Ibérica SA, que anys més tard, el 1974, tornaria a ser absorbida per la mateixa Aiscondel.

Durant l'any 1970 es va inaugurar una nova planta productiva a Vila-seca de Solcina. El 1980 va sofrir una suspensió de pagaments arran d'una forta crisi econòmica del sector. Aquest fet va provocar la compra de la majoria d'accions per part d'un grup bancari que ja era propietari d'un percentatge de l'empresa.

Durant els anys 90 del va esdevenir una de les empreses de referència en el sector del plàstic de tot l'estat espanyol, amb una facturació de més de 14 mil milions de pesetes l'any 1993 i 462 empleats.


Viktor Bout

Viktor Bout (en rus: "Виктор Бут", nascut el 13 de gener de 1967 en Duixanbe, RSS del Tadjikistan, part de la llavors Unió Soviètica) és un traficant d'armes, considerat per molts el major del món i conegut com el "mercader de la mort". Va ser un ex agent del KGB que en retirar-se del servei, va començar a traficar amb petites armes per Nova York (que era la ciutat on va emigrar quan va deixar el KGB).

En una època de crisis les petites armes que venia només el servien per viure el dia a dia i ell era molt ambiciós i volia més. Fins a la caiguda del comunisme i del bloc comunista en Viktor havia sigut un peó en el negoci del tràfic d'armes, però aprofitant que al seu país d'origen (Ucraïna) tenia familiars a l'exèrcit, que havien deixa't de cobrar, els va oferir molts diners si li donaven armes per vendre a Àfrica, que era el lloc més conflictiu del moment. Durant els anys 80 en Viktor va controlar el tràfic d'armes tant a l'Àfrica com als Balcans, tenint la seva pròpia flota d'avions i vaixells i més de 15 empreses fantasmes les quals es dedicaven al "transport de mercaderies".

Després de molts intents per capturar-lo, el FBI i la CIA en una operació conjunta van aconseguir atrapar-lo al març del 2008, i el van empresonar a Tailàndia on s'ha passat dos anys tancat en aquest país fins que en el 2010 els EUA demanaren la seva extradició per poder-lo interrogar sobre tots els anys en què havia controlat el tràfic d'armes, mentre que Rússia vol que torne a casa perquè com antic espia del KGB sap massa coses de l'imperi rus.


Milà-Sanremo 1951

La Milà-Sanremo 1951 fou la 42a edició de la Milà-Sanremo. La cursa es disputà el 19 de març de 1951 i va ser guanyada pel francès Louison Bobet, que s'imposà al seu compatriota Pierre Barbotin.

183 ciclistes hi van prendre part, acabant la cursa 137 d'ells.


Anastassia Iermakova

Anastassia Iermakova (en rus Анастасия Ермакова) (Moscou, Unió Soviètica, 1983) és una nedadora de natació sincronitzada russa, guanyadora de quatre medalles olímpiques.

localitzat a l'entitat territorial administrativa actual


Atacames

*"Pel poble dels atacames o atacamenys de Xile i l'Argentin"a, vegeu atacamenys.
Atacames és una ciutat de la costa de la República de l'Equador, al sud-oest d'Esmeraldas. L'any 2005 constava d'11.251 habitants.

El 1525 desembarcaren en el lloc del seu emplaçament els espanyols que per primera vegada exploraven el Pacífic. Hi ha una petita badia, entre la ciutat d'Esmeralda i la desembocadura del riu del mateix nom. És un ancoratge cada dia més freqüentat.


Milà-Sanremo 1995

La Milà-Sanremo 1995 fou la 86a edició de la Milà-Sanremo. La cursa es disputà el 18 de març de 1995 i va ser guanyada pel francès Laurent Jalabert, que s'imposà a l'esprint al seu company d'escapada Maurizio Fondriest en la meta de Sanremo.

193 ciclistes hi van prendre part, acabant la cursa 162 d'ells.


Xochicalco

Xochicalco és un jaciment arqueològic que situat al Municipi de Miacatlán a l'estat de Morelos a Mèxic, a 38 km al sud-oest de la ciutat de Cuernavaca. Va ser declarat Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 1999.

L'apogeu de Xochicalco tingué lloc en el període anomenat Epiclàssic (650-900). Durant aquest lapse es va construir la majoria de l'arquitectura monumental visible avui en dia;el seu desenvolupament i sorgiment s'ha d'entendre a partir de la seva relació amb Teotihuacan, l'assentament dominant a Mesoamèrica al llarg del període clàssic.


El somiador rebel

El somiador rebel (títol original en anglès: "Young Cassidy") és una pel·lícula anglo-estatunidenca dirigida per Jack Cardiff i John Ford, estrenada el 1965. El film és l'adaptació de l'autobiografia de l'escriptor irlandès Sean O'Casey. Ha estat doblada al català.


Monuments romans i romànics d'Arle

Els Monuments romans i romànics d'Arle estan inscrits a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 1981.

El paquet inclou, a més del centre de la ciutat, en un radi de 65 hectàrees,vuit monuments:

* Amfiteatre
* Teatre
* Forum
* Termes de Constantí
* Les muralles romanes
* Els Aliscamps
* Església de Sant Tròfim
* l'exèdre romà


Teleno

El Teleno ("Telenu", en dialecte cabreirés) és el pic de més altitud dels Montes de León (Espanya) amb una altitud de 2.188 msnm. Està ubicat al límit entre els municipis de Truchas i Lucillo, a la província de León. És una muntanya de perfils suaus i una bon mirador de la Comarca de La Cabrera i Maragatería.

Al seu vessant nord es troba el Camp militar de Maniobres i Tir del Teleno, que ha originat protestes per part dels veïns pels incendis que ha provocat com el que va afectar 5000 hectàrees el 1998.


Josep Planas i Argemí

Josep Planas i Argemí (Sentmenat, 1870 - Sabadell, 1950) fou un compositor català, fundador i director de l'Orfeó de Sabadell.


Joaquim Font i Cussó

Joaquim Font i Cussó (Badalona, 1909 - Santa Coloma de Gramenet, 1988) fou un historiador, arqueòleg i erudit local badaloní, dedicat a l'estudi de la història de Badalona exclusivament. Fou descobridor de moltes de les restes romanes de Baetulo, entre elles la Venus de Badalona.


Saint-Brieuc Aglomeració

Saint-Brieuc Aglomeració (en bretó "Sant-Brieg Tolpad-kêrioù - Bae an Arvor") és una estructura intercomunal francesa, situada al departament de les Costes del Nord a la regió Bretanya, al País de Saint-Brieuc. Té una extensió de 252,57 kilòmetres quadrats i una població de 120.305 habitants (2009).


La Comunitat de municipis de la Costa de Penthièvre (en bretó "Kumuniezh kumunioù Aod Pentevr") és una estructura intercomunal francesa, situada al departament del Costes del Nord a la regió Bretanya, al País de Saint-Brieuc. Té una extensió de 139,41 kilòmetres quadrats i una població de 13.368 habitants (2006).


Comunitat de municipis del País d'Évran

La Comunitat de municipis del País d'Évran (en bretó "Kumuniezh kumunioù Bro Evrann") és una estructura intercomunal francesa, situada al departament del Costes del Nord a la regió Bretanya, al País de Dinan. Té una extensió de 119,97 kilòmetres quadrats i una població de 6.230 habitants (2009).


Caló des Màrmols

El Caló des Màrmols o Cala es Màrmols és una cala del municipi mallorquí de Santanyí.

És la cala del litoral llevantí més propera al cap de ses Salines. És formada per una entrada del mar de 300 metres rodejada de penya-segats de 20 metres d'alçada, provocada per l'excavació del torrent homònim. Al fons de la cala hi ha una platja de 35 metres d'amplada per 40 de llargada de sorra fina. La cala es troba al litoral de la possessió des Rafals dels Porcs, rodejada de pinars i matollars i està inclosa com a àrea Natural d'Especial Interès; és per aquests motius que actualment no es troba urbanitzada i sigui de difícil accés. Per accedir-hi per terra es pot fer des del cap de ses Salines per un camí resseguint la la costa (5 km.), des de cala s'Almunia també resseguint la costa o bé accedint-hi pel camí privat del Rafal des Porcs (2,5 km.), amb previ permís de la propietat.

Degut al difícil accés de la cala normalment hi ha escassos banyistes tot i que últimament s'ha popularitzat.


Eva y Adán, agencia matrimonial

Eva y Adán, agencia matrimonial és una comèdia de situació de 20 episodis estrenada per Televisió espanyola el 23 de setembre de 1990.


Luis Alonso Poncela

Luis Alonso Poncela, més conegut com a Cela (Zamora, Castella i Lleó, 2 d'agost de 1937), és un exfutbolista castellanolleonès que jugava en la posició de defensa. Va jugar dues temporades a Primera Divisió (1972-73 i 1973-74) amb el Club Esportiu Castelló.


Harrison C. Summers

Harrison C. Summers (12 de juliol de 1918 – 3 d'agost de 1983) va ser un soldat de l'exèrcit dels Estats Units i un condecorat veterà de guerra. Serví amb el 1r batalló, 502n Regiment d'Infanteria Paracaigudista de la 101a Divisió Aerotransportada durant la Segona Guerra Mundial.


Monestir de Bodbe

El Monestir de Bodbe o també conegut com el Monestir de Santa Nino a Bodbe (en georgià:ბოდბის წმინდა ნინოს მონასტერი), és un complex monàstic de l'església Ortodoxa Georgiana i seu dels bisbes de Bodbe, es troba a 2 km de la ciutat de Sighnaghi, Kakhètia, Geòrgia. Originàriament construït en el , ha estat remodelat significativament, especialment al . El monestir ara funciona com un convent i és un dels principals llocs de peregrinació a Geòrgia, a causa de la seva associació amb Santa Ninó, l'evangelista georgiana del , les relíquies de la qual són en el monestir.


37 Capricorni

37 Capricorni (37 Cap / HD 205289 / HR 8245) és un estel en la constel·lació de Capricorn de magnitud aparent +5,69. S'hi troba a 88 anys llum de distància del Sistema Solar.

37 Capricorni és un estel de la seqüència principal catalogat com de tipus espectral F5V o F1V que, igual que el nostre Sol, obté la seva energia a partir de la fusió nuclear de l'hidrogen. La seva superfície té una temperatura aproximada de 6550 K i llueix amb una lluminositat 3 vegades major que la del Sol. Té un radi un 38% més gran que el radi solar i gira amb una velocitat de rotació igual o superior a 57,5 km/s. Les nanes grogues anàlogues al Sol roten lentament —el Sol té una velocitat de rotació equatorial de 2 km/s— mentre que els estels més massius roten molt més de pressa. La divisió entre aquests dos grups és bastant abrupta i cau aproximadament enmig del tipus espectral F, situant-se 37 Capricorni per sobre d'aquest límit.

37 Capricorni té una metal·licitat inferior a la solar, aproximadament 2/3 parts de la mateixa. La seva massa és un 24% major que la massa solar, estimant-se la seva edat en 1400 milions d'anys.


Adrian Hasler

Adrian Hasler (Vaduz, Liechtenstein, 11 de febrer de 1964) és un polític i economista de Liechtenstein.

Membre del Partit Cívic Progressista de Liechtenstein, des del 2001 ha estat membre del Landtag de Liechtenstein, des del 2004 va ser el cap de la Policia Nacional de Liechtenstein fins al 27 de març de 2013 en què va passar a ser el Primer Ministre de Liechtenstein.


Crin-Blanc

Crin-Blanc és un curtmetratge francès rodat el 1952 i estrenat el 1953, dirigit per Albert Lamorisse, basat en el conte per nens homònim de René Guillot. El nom fa referència al cavall protagonista de la pel·lícula.


Agnès Lladó i Saus

Agnès Lladó i Saus (Figueres, Alt Empordà, 3 de gener de 1979) és una política i advocada catalana, alcaldessa de Figueres des del 15 de juny de 2019.

Llicenciada en Dret per la Universitat de Girona, ha treballat com assistent de direcció de màrqueting en una empresa de serveis figuerenca d'àmbit nacional. Està vinculada a diverses entitats del municipi, com l'ANC, Òmnium Cultural, la Unió Esportiva Figueres o la Colla Castellera de la ciutat.

Regidora a l'Ajuntament de Figueres i membre del Consell Comarcal de l'Alt Empordà des del 2015, el 15 de juny de 2019 va ser escollida nova alcaldessa de Figueres, en substitució de Jordi Masquef i Creus, amb el suport del Partit dels Socialistes de Catalunya, Guanyem Figueres i Canviem Figueres.


John Stagliano

John Stagliano (Chicago, 29 de novembre de 1951) també conegut com a «Buttman» és un director, actor i productor nord-americà de pel·lícules pornogràfiques, fundador i propietari de la productora Evil Angel.

És mundialment conegut com el creador del gènere gonzo.
Amb el nom de John «Buttman» Stagliano, va aconseguir convertir-se en un dels directors més aclamats de la indústria de la pornografia dura. Va fundar la seva pròpia productora i distribuïdora anomenada Evil Angel amb la qual va aconseguir un immens èxit i que dirigeix al costat de la seva dona, la ja retirada actriu porno Tricia Devereaux. Avui dia Evil Angel és una de les productores amb més èxit als Estats Units i al món sencer, notablement la que més premis rep i per la qual treballen i han treballat alguns dels millors intèrprets porno del món com Belladonna, Nacho Vidal, Rocco Siffredi, Joey Silvera, Erik Everhard o Harmony, a més del que molts consideren el millor director de cinema pornogràfic del planeta, Jules Jordan, fins que aquest es va independitzar i va crear la seva pròpia productora.

John Stagliano és famós pel seu fetitxe pels culs rodons i prominents i les escenes de tipus anal. En les seves primeres pel·lícules, John Stagliano va comptar amb l'actor Rocco Siffredi en diverses ocasions, essent la pel·lícula més notable l'obra mestra anomenada "The Fashionistas", amb orientació al bondage i el fetitxisme, protagonitzada per Rocco i la superestrella del porno Belladonna l'any 2002.


Atrapa la bandera

Atrapa la bandera és una pel·lícula d'animació del director Enrique Gato, conegut per dirigir l'èxit en taquilla "Les aventures de Tadeu Jones" amb guió de Patxi Amezcua, produïda per 4 Cats Pictures i distribuïda per Paramount Pictures. Fou estrenada el 28 d'agost de 2015 i va superar el milió d'espectadors i els 6 milions d'euros de recaptació a Espanya durant la seva tercera setmana en cartellera. La banda sonora, a càrrec de Diego Navarro, compta amb la cançó "Only Love Is Revolutionary" composta i interpretada per The Rebels. Ha estat doblada al català.


La Corea

La Corea és una pel·lícula dramàtica espanyola del 1976 escrita i dirigida per Pedro Olea, i produïda per José Frade. Forma part de l'anomenada pel director "trilogia de Madrid" juntament amb "Tormento" (1974) i "Pim, pam, pum... ¡fuego!" (1975). Va suposar el debut cinematogràfic d'Imanol Arias.


The Propaganda Game

The Propaganda Game és una pel·lícula documental del 2015 sobre Corea del Nord del director Álvaro Longoria.

"The Hollywood Reporter" el va descriure com un "diari de vídeo ben muntat de la seva curta visita al país" i "inevitablement intrigant a causa del seu tema".

La pel·lícula va tenir la seva estrena mundial al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià de setembre de 2015, i va ser nominada al Goya a la millor pel·lícula documental als XXX Premis Goya.


Nguyễn Thị Định

Nguyễn Thị Định (Vietnam, 15 de març de 1920 - Vietnam, 26 d'agost de 1992) va ser una militar i política comunista vietnamita, que va esdevenir la primera dona general major de l'Exèrcit Popular del Vietnam durant la Guerra del Vietnam. El seu paper a la guerra va ser de sotscomandant del Việt Cộng i va ser qualificada com «la dona revolucionària del sud més important de la guerra». A més, va ser comandant d'una força íntegrament de dones coneguda com l'«exèrcit dels cabells llargs», que es dedicava a l'espionatge i el combat contra l'Exèrcit de la República del Vietnam (ARVN) i l'Exèrcit dels Estats Units d'Amèrica.


Marik Vos-Lundh

Marik Vos-Lundh (Petrograd, URSS (actual Sant Petersburg a Rússia), 3 de juny de 1923 - Vamligo (illa de Gotland), 13 de juliol de 1994), nascuda Marie-Anne Ericsson, als crèdits de vegades Marik Vos, va ser una dissenyadora de vestuari i decoradora de teatre i en ocasions al cinema.


John Grant

John Grant (c. 1570 – 30 de gener de 1606) fou un participant de la conspiració de la pólvora, una conspiració fallida que tenia per objectiu reemplaçar el rei protestant Jaume I d'Anglaterra per un monarca catòlic. Grant va néixer cap al 1570, i vivia a Norbrook (Warwickshire). Es va casar amb la germana d'un altre conspriador, Thomas Wintour, i fou reclutat per Robert Catesby. El paper de Grant en la conspiració fou aconseguir subministraments per fer un alçament a les Midlands, en el qual es capturaria la filla del rei Jaume, la princesa Elisabet. Tanmateix, la vigília del dia en què estava prevista l'explosió, Guy Fawkes fou descobert mentre vigilava els explosius que els conspiradors havien preparat al soterrani a sota de la Cambra dels Lords, i fou detingut.

Mentre el govern buscava els còmplices de Fawkes, Grant i la resta van iniciar una missió fútil per buscar suport per l'alçament. Van robar cavalls del castell de Warwick, i provisions de Hewell Grange, fins a aturar-se a la Casa Holbeche. El grup es trobava davant d'un foc amb póvlora que havien aconseguit per assecar-la, però una espurna l'encengué, i Grant quedà encegat a resultes de l'explosió. Les forces governamentals van assetjar la casa, i fou capturat i traslladat a Londres.

A la seva compareixença el gener de 1606, Grant es va declarar no culpable d'alta traïció, però tanmateix fou sentenciat a ser penjat, arrossegat i esquarterat. Fou executat tres dies després, el 30 de gener.


Emilio Hellín Moro

Emilio Hellín Moro (Torre de Miguel Sesmero, Badajoz, 8 d'abril de 1947) és un enginyer electrònic espanyol, conegut per ser un assassí convicte que ha treballat com a assessor de les forces de seguretat i cossos de policia d'Espanya i Paraguai.

Fou membre del partit polític d'ultradretà Fuerza Nueva quan va ser condemnat a 43 anys de presó, juntament amb altres cinc individus pertanyents al "grup 41" del Batalló Basc Espanyol, pel segrest i l'autoria material de l'assassinat, l'1 de febrer de 1980, de Yolanda González Martín, militant del Partit Socialista dels Treballadors a la qual els seus assassins van vincular, per ser basca i d'esquerres, a l'organització armada ETA. Aquest crim, esdevingut durant un període de tensions polítiques en els primers anys després de l'inici de la Transició Espanyola, va causar gran commoció al territori.

Als 7 anys de presó va gaudir d'un permís penitenciari, molt controvertit, que va aprofitar per escapar-se a Paraguai, amb documentació legal i amb tota la seva família. Allí va rebre protecció del règim militar d'Alfredo Stroessner, pel qual va treballar en l'adequació del seu sistema policial a les noves tecnologies de llavors, fins que el seu parador va ser descobert per la revista "Interviú". Detingut per la Interpol al juliol de 1989, va ser lliurat a Espanya al setembre de 1990. El 1996, després de sortir de presó, va canviar el seu nom i va publicar un perfil professional com «Luis Enrique Helling» i, com va desvetllar una recerca periodística del diari "El País", va treballar com a assessor per a les forces i cossos de seguretat de l'Estat, participant en recerques criminals i impartint cursos en tècniques forenses d'espionatge i rastreig informàtic fins a 2011. Després d'aquestes revelacions, diversos grups parlamentaris van presentar una proposició no de llei perquè el Ministeri de l'Interior d'Espanya investigués l'establiment de la relació professional d'Hellín amb les forces i cossos de policia.


Víktor Popenko

Víktor Ivànovitx Popenko (en rus: Виктор Иванович Попенко), més conegut com a Víktor Popenko (Kaliningrad, província de Kaliningrad, 26 de novembre de 1952) és un antic pilot de motocròs rus de renom internacional durant la dècada del 1970. Ha passat a la història del motocròs arran de la controvertida final del campionat del món de 250cc de , al Gran Premi de Suïssa, quan com a membre de la delegació soviètica va intentar fer fora de la cursa el màxim aspirant al títol, Jaroslav Falta. La seva discutida maniobra, durant la qual va intentar d'atropellar el txec, ha quedat en la memòria d'aquest esport amb el nom de "Popenko T-Bone".


Ha! Ha! Ha!!

Ha! Ha! Ha!! és un curt d'animació nord-americà de 1934. És la vint-i-sisena pel·lícula de la sèrie de Betty Boop i va ser estrenada el 2 de març del 1934.

Va ser produïda pels estudis Fleischer i distribuït per Paramount Pictures. En ell apareixen Betty Boop, Koko el pallasso i el propi Max Fleischer.


SARS-CoV

El SARS-CoV (de l'anglès Severe Acute Respiratory Syndrome CoronaVirus, o SARS-CoV-1) és una soca de virus de l'espècie "Coronavirus relacionats amb la Síndrome respiratòria aguda greu" (SARSr-CoV) que causa la SARS. Pertany al gènere dels "Betacoronavirus", de la subfamília "Orthocoronavirinae" (coronavirus)"," dins de la família "Coronaviridae". Es tracta d'un virus d'ARN monocatenari de sentit positiu, embolcallat i d'origen zoonòtic.

El SARS-CoV va originar l'epidèmia de la SARS que va sorgir el 2003 en els països de sud-est asiàtic. Va emergir el novembre de 2002 (és, per tant, un virus emergent) a la província de Canton, Xina. Des de la seva aparició l'agost de 2003, el virus havia infectat 8.422 persones en una trentena de països causant 916 morts.


Una gloria nacional

Una gloria nacional és una sèrie de televisió espanyola de 10 episodis dirigida per Jaime de Armiñán el 1993 i que fou protagonitzada per Paco Rabal, amb qui havia rodat l'exitosa sèrie "Juncal" a TVE. Però tot i haver obtingut un guardó al festival Umbria TV, la seva estrena era prevista el maig de 1993, però hagué de retardar-se fins al setembre pel fet que havia d'amortitzar vàries pel·lícules espanyoles, patint el risc que la seva estrena coincidís amb la de "Truhanes", emesa per Telecinco i protagonitzada pel propi Paco Rabal. El rodatge dels 10 episodis va durar un any amb un pressupost de 800 milions de pessetes.


Ribèra de Rius

El Ribèra de Rius és un riu de muntanya que neix a la capçalera de la vall de Rius, per filtracions del Lac de Rius, a una altitud de 2.325 metres. El curs del riu discorre per la vall de Rius fins que el riu Rencules hi desaigua per la dreta a una altitud de 1.350 metres; la confluència dels dos rius forma el riu de Valarties, tributari del Garona.

El seu recorregut està dintre del terme municipal de Naut Aran, a la comarca de la vall d'Aran, i està inclòs a la zona perifèrica del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.

Part de l'aigua del riu es derivada cap el embassament d'Aiguamòg en el Barratge deth Ressec, situat a una altura de 1.460 metres. Aquesta aigua, juntament amb d'altres orígens, propulsa la central d'Arties.


Paul Barrère

Paul Barrère (Elna, Rosselló, 9 d'octubre de 1905 - 21 d'agost de 1978) fou un jugador de rugbi a 15 nordcatalà. Va jugar a la selecció de rugbi XV de França en la posició de segona línia. Ha jugat en els següents clubs:

* RC Toulon de 1926 a 1931. Va guanyar el campionat de França de rugbi XV de 1930-1931
* Aviron bayonnais
* FC Lourdes

Quan a la seva participació en competicions internacionals, va disputar el primer partit amb la selecció de França el 28 d'abril de 1929 contra la selecció de rugbi XV de d'Alemanya, i el seu darrer partit el 28 de febrer de 1931 contra la selecció de rugbi XV de Gal·les, en el Torneig de les Cinc Nacions.


José Janini Cuesta

José Janini Cuesta (València, 22 d'agost de 1915 - València, 27 de setembre de 1987) va ser un liturgista i metge valencià.

Després d'estudiar el batxillerat al col·legi de Sant Josep, de la Companyia de Jesús, va cursar la carrera de
Medicina a la Universitat de València, llicenciant-se el 1939, i convertint-se en metge i cirurgià. Aquell mateix any ingressà al seminari i estudià Teologia a la Universitat Pontifícia de Comillas, a Cantàbria, però no abandonà els estudis mèdics, doctorant-se en Medicina a la Universitat de Madrid el 1943. El grau de llicenciat en Teologia l'aconseguí el 1947 a la Universitat Gregoriana de Roma, on dos anys després acabaria doctorant-se en teologia. Tornat a València, sacerdot i exercí el ministeri sacerdotal com a professor de Teologia Moral al Seminari Metropolità de València des de 1949 fins a 1961. Entre 1950 i 1959 també va exercir de professor de Deontologia Mèdica a la Facultat de Medicina de la Universitat de València. No obstant això, des de 1959 redirigí els seus estudis cap al camp de la litúrgia, a la qual es dedicà de manera exclusiva des que el 1961 abandonés l'ensenyament de la Moral. Durant quinze anys va recórrer les biblioteques d'Espanya per tal de preparar el catàleg dels seus manuscrits litúrgics, però, alhora, es va dedicar de forma especial a l'estudi de la litúrgia hispana i de la publicació de les seves fonts.

Els seus treballs sobre antropologia i medicina i les seves obres sobre litúrgia patrística, alguns de relacionats amb sant Gregori de Nissa, suscitaren polèmiques en l'àmbit internacional. Posteriorment, es dedicà a la publicació de còdexs, fragments de sacramentaris romans i manuscrits litúrgics, amb texts de litúrgia visigòtica, especialment del "Liber misticus". Com a fruit d'un "Iter hispanicum", publicà inventaris de manuscrits litúrgics de Poblet, Girona, Tarragona, Vic, Vallbona, Biblioteca Nacional d'Espanya i Toledo i, com a complement, dos volums dels conservats a totes les altres biblioteques de l'Estat espanyol.


Maure de Bretagne Comunitat

La Maure de Bretagne Comunitat (en bretó "Kumuniezh kumunioù Bro Anast") és una estructura intercomunal francesa, situada al departament de l'Ille i Vilaine a la regió Bretanya, al País de Redon i Vilaine. Té una extensió de 176,29 kilòmetres quadrats i una població de 7.625 habitants (2009). Està a 40 kilòmetres de Rennes, on estava el mític bosc de Brocéliande.


La Comunitat de comunes del País de Châteaugiron (en bretó "Kumuniezh kumunioù Bro Kastell-Geron") és una estructura intercomunal francesa, situada al departament de l'Ille i Vilaine a la regió Bretanya, al País de Rennes. Té una extensió de 129,6 kilòmetres quadrats i una població de 23.012 habitants (2010).


Louvigné Comunitat

La Louvigné Comunitat (en bretó "Louvigneg-Kumuniezh") és una estructura intercomunal francesa, situada al departament de l'Ille i Vilaine a la regió Bretanya, al País de Fougères. Té una extensió de 159,93 kilòmetres quadrats i una població de 8.722 habitants (2006).


Que la força t'acompanyi

L'expressió "Que la força t'acompanyi" (en anglès "May the Force be with you") ha arribat a un estatus de culte i és un símbol del llegat de Star Wars. La frase ha estat dita almenys per un personatge en cadascuna de les pel·lícules d"Star Wars". A "Star Wars Episodi IV: Una Nova Esperança", hi ha diverses mencions de la Força en referència a Luke Skywalker, per Obi-Wan Kenobi ("Usa la Força, Luke" i "La Força estarà amb tu sempre") i Darth Vader ("la Força és forta amb aquest"). La famosa frase es diu en realitat pel General Dodonna després d'explicar el pla d'atac Estrella de la Mort als pilots rebels. Es diu de nou per Han Solo a Luke, just abans de l'atac a l'estació de batalla Estrella de la Mort. La frase també es diu per Luke Skywalker al final de "Star Wars Episodi V: L'Imperi Contraataca". Una variant, "Que la Força sigui amb nosaltres", es diu per l'Almirall Ackbar a" Star Wars Episodi VI: El Retorn del Jedi". A la trilogia preqüela, la frase és dita a "Star Wars Episodi I: L'Amenaça Fantasma" per Qui-Gon Jinn a Anakin Skywalker, i també per Mace Windu i Yoda. Obi-Wan Kenobi diuen aquesta frase a Anakin en "Star Wars Episodi II: L'Atac dels Clons", i li repeteix de nou. La frase també es diu entre Anakin i Obi-Wan de nou a "Star Wars Episodi III: La Venjança dels Sith", on Mace Windu diu a més, "Que la Força sigui amb tots nosaltres".

El 2005, la frase va ser triada com a número 8 en la llista AFI's 100 Years...100 Movie Quotes de l'American Film Institute. El 4 de maig és el Dia de Star Wars intergalàctic, pel joc de paraules en anglès "May the Fourth be with you".


La Comunitat de comunes de la Roche-aux-Fées (en bretó "Kumuniezh kumunioù Bro Maen ar Boudiged") és una estructura intercomunal francesa, situada al departament de l'Ille i Vilaine a la regió Bretanya, al País de Vitré. Té una extensió de 492,78 kilòmetres quadrats i una població de 28.707 habitants (2006).

localitzat a l'entitat territorial administrativa


La Comunitat de comunes del sector de Derval és una antiga estructura intercomunal francesa, situada al departament del Loira Atlàntic a la regió País del Loira però a la Bretanya històrica. Tingué una extensió de 257,9 kilòmetres quadrats i una població de 10.338 habitants (2010). Va existir de 2002 a 2016.


Norodom Sihanuk

Norodom Sihanuk (Phnom Penh, 31 d'octubre de 1922 - Beijing, República Popular de la Xina, 15 d'octubre de 2012) fou Rei de Cambodja en dos períodes, del 1941 al 1955 i del 1993 al 2004. Sota diversos càrrecs o títols formals, segons el moment, fou el veritable governant efectiu de Cambodja des del 1953 al 1970. Després de la seva segona abdicació i fins que va morir, li van adjudicar el títol de "Rei-Pare de Cambodja" (en llengua khmer: "Preahmâhaviraksat") i va retenir moltes de les seves antigues responsabilitats com a monarca constitucional.

Sihanuk va ostentar tants títols diferents amb funcions de cap d'estat o de cap de govern, que el "Llibre Guinness de Rècords" l'identifica com el polític que ha tingut més càrrecs de tota la història. Entre aquests títols hi ha: dos mandats com a Rei de Cambodja, dos com a Príncep Sobirà, un com a President, dos com a Primer ministre, així com el lideratge de diversos governs a l'exili. Fins i tot, va ser el cap d'estat titella sota el règim dels khmers rojos (1975–1976).

Molts d'aquests títols foren tan sols honorífics. En canvi, Sihanuk va tenir el poder de manera efectiva a les seves mans des del 9 de novembre de 1953, quan Cambodja va assolir la independència de França, fins al 18 de març de 1970, quan fou deposat pel general Lon Nol i l'Assemblea Nacional.


Euphorbia prostrata

Euphorbia prostrata és una espècie de lleteresa oriünda d'Amèrica del Sud, però àmpliament distribuïda i naturalitzada arreu del món, on pot ser trobada en hàbitats i àrees diversos. Aquesta herba anual de tiges primes prostrades que amiden fins a uns 20 centímetres de llarg, de vegades de color porpra.
Les fulles són ovalades, de fins a un centímetre de llarg amb vores finament dentades. La inflorescència és un ciati de menys de 2 mil·límetres d'ample, amb pètals de color blanc com apèndixs de flors al voltant de la real. Té quatre flors masculines i una única flor femenina, aquesta última desenvolupa un fruit globós d'un a dos mil·límetres d'amplària. L'extracte d"'Euphorbia prostrata" es considera efectiu per a tractament de morenes sagnants degut al contingut en flavonoides, fenòlics i àcids fenòlics.


LOcupació de Bielorússia per l'Alemanya nazi va ocórrer com a part de la invasió alemanya de la Unió Soviètica el 22 de juny de 1941, amb l'Operació Barbarroja, i acabà l'agost de 1944 amb l'Operació Bagration, que fou llençada per l'Exèrcit Roig i a la qual, les tropes alemanyes foren expulsades cap a territori de Polònia.


Astrosat

Astrosat és el primer satèl·lit indi dedicat a l'astronomia i va ser llançat amb èxit a bord d'un PSLV el 28 de setembre de 2015.

Després de l'èxit del satèl·lit Indian X-ray Astronomy Experiment (IXAE), que va ser llançat en el 1996, l'Indian Space Research Organization (ISRO) ha aprovat (en el 2004) desenvolupament d'un satèl·lit d'astronomia dedicat - Astrosat. Originalment va ser previst pel 2008/9.

De forma conjunta, les principals institucions d'investigació d'astronomia a l'Índia i a l'estranger van muntar diversos instruments per al satèl·lit. Aquests instruments són eines que realitzen estudis d'objectes astrofísics que van des dels objectes propers del sistema solar a estrelles distants, també els objectes de distàncies cosmològiques; els estudis dels temps de les variables que van des de les pulsacions de les nanes blanques calentes a actius centres galàctics (AGN) amb escales de temps que van des mil·lisegons a unes poques hores a dies.

L'Astrosat és una missió astronòmica de multi-longitud d'ona en un satèl·lit tipus IRS destinada en una òrbita equatorial propera a la Terra, col·locada amb un PSLV. Els 5 instruments d'abord cobreixen els canals visibles (320-530 nm), UV proper(180-300 nm), UV llunyà(130-180 nm), regions de raigs X suaus (0.3-8 keV i 2-10 keV) i raigs X severs (3-80 keV i 10-150 keV) de l'espectre electromagnètic.


Neochmia temporalis

Neochmia temporalis és una espècie d'ocell de la família dels estríldids (Estrildidae) que habita boscos, manglars, zones obertes i ciutats de la zona oriental d'Austràlia. Ha estat introduït a diverses illes del Pacífic. En diverses llengües rep el nom de "diamant cella-roig" (Anglès: Red-browed Finch. Espanyol: Diamante cejirrojo).


Leis Pontevedra Fútbol Sala

El Leis Pontevedra Fútbol Sala és un club de futbol sala gallec de la ciutat de Pontevedra, que juga a la Segona divisió B de la Lliga espanyola de futbol sala. Juga els seus partits com a local al Pavillón Municipal dos Deportes de Pontevedra. Va arribar a jugar durant la temporada 2007/08 a la Divisió d'Honor de la LNFS.


Tomba d'Amarna 8

La tomba de l'antic Egipte del noble Tutu, coneguda com la Tomba d'Amarna 8, es troba en el grup de tombes conegudes col·lectivament com les Tombes Sud, prop de la ciutat d'Amarna, a Egipte.

"Tutu" va ser «"Majordom del Palau Reial"», «"Cap dels servents de Neferkheperura-waenra"», «"Supervisor de totes les construccions de Sa Majestat"», «"Supervisor de la plata i l'or del Senyor de la Dues Terres"», etc.

Els títols de "Tutu" l'identifiquen com un dels homes més poderosos de cort d'Akhenaton. És possible que fos el funcionari que apareix a les Cartes d'Amarna a qui els prínceps estrangers van escriure com a intermediari amb el rei. La tomba ocupa un lloc destacat en la necròpolis, a dalt d'un turó.


Alps del Marguareis

Els Alps del Marguareis (en italià, "Alpi del Marguareis") és una serralada que forma part dels Alps Lígurs. El seu cim principal és la Punta Marguareis que arriba als 2.651 metres, i que dona nom a aquesta subsecció, i que és el més alt de tots els Alps Lígurs.

Estan ubicats al límit entre les regions del Piemont, Ligúria a Itàlia, i el departament dels Alps Marítims a França. I estan separats dels Prealps Lígurs, l'altra subsecció dels Alps Lígurs, pel port de Nava.


Catherine Malfitano

Catherine Malfitano (Nova York, 18 d'abril de 1948) és una soprano estatunidenca.

Debutà en la Central City Opera de Nova York el 1972 en el rol de Nannetta de Pagliacci, de Ruggero Leoncavallo, en el paper de Rosina en la Minnesota Opera Company. S'establí de 1973 a 1979 en la New York City Opera i aquest mateix any debutà en el Metropolitan amb el rol de Gretel. El debut europeu el realitzà el 1974 cantant el paper de Susanna "Le noce di Figaro" en el Festival d'Holanda. A la Staatsoper de Viena arribà el 1982 com la Violetta.

Malfitano ha col·laborat en diverses estrenes d'òperes, com Bilby's Doll, de Carlisle Floyd, el 1976 o el mateix any en el "Washington Square", Thomas Pasatieri, ensems que en diverses pel·lícules de gran relleu, com "La clemenza di Tito", de Pierre-Dominique Ponelle, on cantava el rol de Servilia o en la famosa Tosca realitzada en escenaris naturals a Roma, al costat de Placido Domingo. Ha cantat en els teatres més importants del món i en els últims anys ha anat canviant el seu repertori vers els papers més dramàtics.


Tomba d'Amarna 24

La tomba de l'antic Egipte del noble Paatenemheb coneguda com la Tomba d'Amarna 24, es troba en el grup de tombes conegudes col·lectivament com les Tombes Sud, prop de la ciutat d'Amarna, a Egipte.

"Paatenemheb" va ser «"General"» i «"Majordom del Senyor de las Dues Terres"».

Aquesta tomba no està finalitzada ni té decoracions.


Enda Kenny

Enda Kenny (Castlebar, Comtat de Mayo, Irlanda, 24 d'abril del 1951) és un polític irlandès que va ser Taoiseach (Primer Ministre) entre 2011 i 2017. Lidera el partit Fine Gael des del 2002. També va ser vicepresident del Partit Popular Europeu.


Casa Conrad Roure

La Casa Conrad Roure és un edifici modernista situat al carrer Aribau, número 155, al districte de l'Eixample de Barcelona. Va ser dissenyat per l'arquitecte Ferran Romeu i Ribot el 1901, i construït el 1902. Tot i les poques dimensions de l'edificació, amb només planta baixa, primer pis i terrat, la riquesa d'aquesta planta baixa sembla indicar que en un principi es pretenia fer una obra més ambiciosa. La Casa Conrad Roure té influències del Castel Béranger d'Hector Guimard. L'element més destacable és la porta d'entrada, amb dues columnes amb relleus vegetals i un vestíbul amb ceràmica, mosaic i ferro. És una obra protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.


Apple Watch

Apple Watch és una línia de smartwatches (rellotges intel·ligents) dissenyada, desenvolupada, i comercialitzada per Apple Inc. Incorpora seguiment de fitness i capacitats orientades a la salut integrat amb iOS (sistema operatiu d'Apple) i altres productes i serveis d'Apple.

Apple Watch es basa en un iPhone connectat sense fil per realitzar moltes de les seves funcions predeterminades, com ara trucar i enviar missatges de text. No obstant això, els xips Wi-Fi en tots els models Apple Watch permeten que el smartwatch tingui funcions de connectivitat limitades allunyades del telèfon en qualsevol lloc on hi hagi una xarxa Wi-Fi disponible. Els rellotges Apple 3 LTE de la sèrie 3 (disponibles només als Estats Units i altres països entre els quals Espanya no estava inclosa en un principi per convenis amb les companyies de mòbil espanyoles, actualment només està disponible pels clients d'Orange o Vodafone) es poden utilitzar sense haver de connectar-se de manera constant a un iPhone, tot i que encara cal un iPhone per configurar el dispositiu. La majoria de rellotges d'Apple que es produeixen actualment requereixen un iPhone 5s o posterior amb iOS 11; els models LTE 3 i posteriors requereixen un iPhone 6 o posterior amb iOS 11 o posterior. Per un funcionament òptim sempre s'ha de tenir l'última versió de iOS disponible.

L'Apple Watch va ser alliberat el 24 d'abril de 2015 i va esdevenir el millor dispositiu portàtil amb 4.2 milions de vendes en el 2015.

La segona generació d'Apple Watches es va llançar en dos nivells al setembre de 2016: Apple Watch Series 1 i Apple Watch Series 2, mentre que la primera generació va ser interrompuda.

El Apple Watch Series 3 va ser llançat el 22 de setembre de 2017 al costat de la discontinuació de l'Apple Watch Series 2.

Apple Watch Series 4 es va anunciar el 12 de setembre de 2018 juntament amb la no continuació de la producció de l'Apple Watch Series 1.


ATP Shenzhen Open

El Torneig de Shenzhen, també conegut com a ATP Shenzhen Open, és un torneig de tennis professional que es disputa sobre pista dura. Actualment pertany als torneigs ATP World Tour 250 del circuit ATP masculí. Se celebra al gener en el complex Shenzhen Longgang Tennis Center de Shenzhen, Xina.


Luigi de Magistris

: "Per veure el cardenal homònim, anar a Luigi De Magistris (cardenal)"

Luigi de Magistris (Nàpols, 20 de juny de 1967) és un polític i exfiscal italià. És l'alcalde de la ciutat de Nàpols des del 30 de maig de 2011 pel partit Itàlia dels Valors.

Va començar la seva carrera com a fiscal el 1995 i va treballar a Nàpols entre 1998 i 2002. Va ser fiscal general a Catanzaro entre 2002 i 2009, i membre del Parlament Europeu. Les seves investigacions estaven majorment enfocades als vincles entre polítics i la Màfia.

El 2011, de Magistris va ser candidat a l'alcaldia de Nàpols pel partit Itàlia dels Valors. Va guanyar en segona volta, derrotant amb el 65% dels vots al candidat dretà Gianni Lettieri.

De Magistris ha tingut dues conferències a Espanya convidat per l'entitat ItaliaES. La primera va ser el 19 de novembre de 2009. La conferència tenia com a títol: "La situació de la Justícia a Itàlia" i va tenir lloc al Col·legi de Periodistes de Catalunya a Barcelona La segona va ser el 18 de febrer de 2012 sempre a Barcelona. El títol de la conferència era: "La transformació de les ciutats mediterrànees: reptes i desafiaments urbanístics i socials". En aquesta segona ocasió la conferència va tenir lloc a la seu de l'Institut Europeu di Design


Khemed

Khemed és un país imaginat per Hergé que apareix o s'esmenta en diversos àlbums de les seves aventures de Tintín.

Khemed és un emirat àrab situat a la península aràbiga, a les costes del Mar Roig. Ric en petroli, està sacsejat constantment per les lluites entre l'emir Mohammed Ben Kalish Ezab i el seu adversari, el xeic Bab el-Ehr, en les quals intervenen les companyies petrolieres, que donen suport a un o altre. L'emir té la seva residència a Hasch El Hemm, però la capital i ciutat principal és Wadesdah, el principal port de la qual és Khemkhah.

Apareix per primera vegada a Tintín al país de l'or negre. Més tard, a Stoc de Coc, el xeic Bab el-Ehr ha pres el poder i el país es veu immers en una trama de tràfic d'esclaus on participen el mateix xeic, Rastapopoulos i la companyia Arabair.


I Love Money

I Love Money és una sèrie de televisió estatunidenca de reality show emetent-se a VH1 i produïda per 51 Minds Entertainment, una subsidiària d'Endemol, i és un spin-off de les sèries Flavor of Love, Charm School, I Love New York, Rock of Love, Real Chance of Love, For the Love of Ray J, Daisy of Love i Megan Wants a Millionaire. Va ser creat pels productors executius Cris Abrego i Mark Cronin.


Ixnay on the Hombre

Ixnay on the Hombre és el quart disc d'estudi de la banda californiana de punk rock The Offspring. Fou publicat el 4 de
febrer 1997 per Columbia Records amb la producció de Dave Jerden.

El títol del disc és un joc de paraules i una metàfora que significa ""Fuck the Man" o "Fuck Authority"" (en català es podria traduir com "Puta autoritat" o "A la merda l'autoritat"). Per una banda, "Ixnay" és una paraula construïda mitjançant la versió Pig Latin de l'anglès ("Ixnay" és la versió Pig Latin de la paraula anglesa "nix"). Pel que fa a "Hombre" és la traducció d'"Home" en castellà, que en anglès és "Man", i "The Man" és un terme que s'utilitza per referir-se al govern o autoritat.

Després de l'èxit obtingut amb el seu àlbum previ ("Smash") va esdevenir la banda més important del segell discogràfic independent Epitaph Records. Malgrat la seva intenció de continuar en aquest segell, diverses desavinences amb el fundador d'Epitaph, el guitarrita de Bad Religion Brett Gurewitz, van provocar que The Offspring signés amb Columbia Records finalment. Columbia va distribuir el treball per Amèrica del Nord mentre que per Europa ho va continuar fent Epitaph. Les sessions d'enregistrament es van realitzar entre el juny i l'octubre de 1996 als Eldorado Recording Studios amb el productor musical Dave Jerden.

L'àlbum va arribar al número 9 de la llista estatunidenca. Malgrat que fou menys reeixit que el seu predecessor, aconseguí la certificació de disc de platí. Les crítiques dels mitjans de comunicació musicals foren força positius que evidenciaven la seva consolidació com a banda de rock dur que intentava apropar-se al post-grunge.

La cançó ""The Meaning Of Life" fou inclosa en la banda sonora de "", adaptació anime de la saga de videojocs "Tekken". Les cançons "All I Want" i "Gone Away"" van ser un contingut descarregable per al videojoc "Rock Band".


SPSS

L'SPSS Statistics és un programa informàtic per a anàlisi estadística. Originalment programat per la mateixa companyia SPSS Inc., va ser adquirit per IBM l'any 2009, moment en què va canviar el nom a IBM SPSS Statistics.

El seu nom és un acrònim de Statistical Package for the Social Sciences (SPSS):" Paquet Estadístic per a les Ciències Socials", en referència al camp d'aplicació original d'aquest programa. Posteriorment s'ha popularitzat també en àmbit com les ciències de la salut i el màrqueting.


Joan t'Serclaes de Tilly

Joan t'Serclaes de Tilly (Tilly (Villers-la-Ville, Brabant) febrer de 1559 – mort a Ingolstadt (Baviera), 30 d'abril de 1632) era un general i mercenari de la Lliga catòlica.

Va néixer al castell de Tilly, al ducat de Brabant als Països Baixos espanyols, actualment un nucli del municipi de Villers-la-Ville al Brabant Való a Bèlgica. Va estudiar al col·legi dels jesuïtes a Colònia. La seva carrera militar començà al servei de l'exèrcit de l'Imperi Espanyol, amb el qual va participar sota el comandament d'Alexandre Farnese al Setge d'Anvers el 1585. Després va canviar de camp i servir a l'exèrcit austríac.

El seu major fet d'armes va ser la seva victòria a la Batalla de la Muntanya Blanca (Bila Hora) prop de Praga el 1620. El 1622 va conquerir Heidelberg. Va protegir la famosa Biblioteca Palatina contra el pillatge dels seus soldats, només per a poder enviar tots els llibres cap a Roma al papa Gregori XV, en esperar de despullar així el protestantisme del seu èquip intel·lectual vital. La majoria dels llibres robats es troben fins avui a la Biblioteca Vaticana. Junts amb Albert de Wallenstein, el 1627 va fer estralls a Holstein i saquejar Boizenburg i els pobles com Neuendorf a l'entorn de Glückstadt, aleshores una possessió danesa.

El 10 de maig de 1631 va conquerir la ciutat de Magdeburg dels protestants on les seves tropes van perpetrar una massacre sense quarter. Almenys 20.000 civils van morir i quasi tota la ciutat va ser incendiada. Els historiadors no es posen d'acord en si aquest massacre va ser volguda per Tilly, o si només la considerava com un mer dany col·lateral inevitable d'un objectiu militar bo en el marc de la seva missió divina d'exterminar el protestantisme, de la qual el general, n'era un creient catòlic idealista convençut. Pels civils morts i expulsats, el resultat era el mateix: dels 35.000 habitants, el 1639 en quedaven 450. Els que no van morir al massacre, van sucumbir a les epidèmies o a la fam o van fugir de la fúria bèl·lica. Aquesta operació nogensmenys va ser l'apogeu i l'inici de la fi de la seva carrera. La resistència protestant va reorganitzar-se i encara el mateix any, el seu exèrcit va ser derrotat el setembre de 1631 a la Batalla de Breitenfeld per una coalició de Gustau II Adolf de Suècia i el Regne de Saxònia. Durant la seva retirada cap a Baviera va ser ferit a la batalla de Rain del Lech i morí poc després a Ingolstadt.


The Front Page

The Front Page és una pel·lícula estrenada el 1974, dirigida per Billy Wilder i protagonitzada per Jack Lemmon i Walter Matthau com periodista i editor d'un diari del Chicago de 1920. La pel·lícula és la tercera adaptació de "The Front Page", de Ben Hecht i Charles MacArthur. Uns altres llargmetratges basats en l'obra han estat "Primera plana" (1931), "His Girl Friday" (1940) i "Interferències (Switching Channels)" (1988).


Elive

Elive ("Enlightenment live") és una distribució Linux basada en Debian per treballar amb processadors Intel. Elive utilitza l'escriptori Enlightenment en comptes dels clàssics escriptoris GNOME o KDE. Es tracta d'una distribució amb Live CD que la fa completament funcional des del cd el que permet a l'usuari provar-la abans d'instal·lar-la a l'ordinador. Elive utilitza UnionFS, la qual cosa permet instal·lar paquets de programari utilitzant el gestor de paquets Synaptic quan s'està treballant des del LiveCD


Unió Esportiva Llagostera

La Unió Esportiva Llagostera - Costa Brava és un club de futbol català de la vila de Llagostera, municipi del Gironès. Juga a la Tercera Divisió i ho fa al Nou Estadi de Palamós, si bé les categories inferiors juguen al Municipal de Llagostera. El primer equip, que la temporada 2004-2005 jugava a Segona Regional, en nou temporades va viure sis ascensos fins a arribar al futbol professional, esdevenint el municipi menys poblat dels Països Catalans a tenir un equip professional de la història.


Perseu allibera Andròmeda

Perseu allibera Andròmeda és una pintura de l'artista neerlandès Peter Paul Rubens, realitzada l'any 1607. Es conserva a la Gemäldegalerie (Berlín), Alemanya. L'escena és similar a un altre "Perseu allibera Andròmeda" de Rubens actualment al museu de l'Ermitage de Sant Petersburg. Representa Perseu, l'heroi de la mitologia grega, en l'acte de l'alliberament d'Andròmeda, després de derrotar el monstre marí que la mantenia presonera. Perseu, que portava casc, cuirassa i mantell, està acompanyat per dos "putti", i un d'ells l'està ajudant a deslligar les cordes que subjecten Andròmeda a la roca. A l'esquerra, dos "putti" estan jugant amb Pegàs, el cavall alat de Perseu. La pintura va pertànyer a la col·lecció de M. Pasquier, a Rouen, i va ser subhastat el 1755 a París. En el va entrar a formar part de la col·lecció de Frederic II de Prússia i, el 1830, es va convertir en part de la col·lecció del museu berlinès.


Brisbane International 2010

El Torneig de Brisbane 2010, també conegut com a Brisbane International 2010, una competició tennística disputada sobre pista dura que pertany a les sèries 250 en categoria masculina i als "International Tournaments" en categoria femenina. Es va celebrar entre el 3 i l'10 de gener del 2010 al Tennyson Tennis Centre de Brisbane, Queensland, Austràlia.

En aquest torneig es va produir el retorn de la tennista Justine Henin després d'estar retirada del tennis professional durant un any i mig.


Aircel Chennai Open 2010

El Torneig de Chennai 2010, també és conegut com a Aircel Chennai Open 2010, una competició tennística masculina disputada sobre pista dura i que pertany a les sèries 250 de l'ATP. La 15a edició del torneig es va celebrar entre el 4 i l'11 de gener del 2010 al SDAT Tennis Stadium de Chennai, Índia.


Demon Days

Demon Days és el segon àlbum d'estudi i també conceptual de la banda de virtual britànica Gorillaz. La seva publicació es va produir el 23 de maig de 2005 al Regne Unit i el 24 de maig als Estats Units mitjançant les discogràfiques Parlophone i Virgin. Després de llançar quatre senzills, l'àlbum va vendre més de sis milions de còpies a final de l'any 2006 i també va arribar fins a la primera posició de la llista britànica d'àlbums. El seu èxit comercial va ser superior al de l'anterior treball tant en vendes com a les llistes.


Kōgen

L'emperador Kōgen (孝元天皇, "Kōgen Tennō") va ser el 8è emperador del Japó que apareix en la tradicional llista d'emperadors.

No existeixen dades exactes sobre aquest emperador, cosa que ha dut a considerar-lo com a llegendari pels historiadors.
En el "Kojiki" i el "Nihon Shoki" només n'anomena el seu nom i genealogia. La tradició li atribueix el naixement el 273 aC i la mort el 158 aC i situa el començament del seu regnat el 214 aC, quan va succeir el seu pare Kōrei.

Si bé la tradició afirma que va existir realment i li va atribuir, fins i tot, una tomba, els estudis històrics moderns tendeixen a demostrar que aquest personatge no va existir mai.


Les Eleccions legislatives eslovaques de 2006 se celebraren el 17 de juny de 2006 per a renovar els 150 membres del Consell Nacional de la República d'Eslovàquia. El partit més votat fou Direcció - Socialdemocràcia, i el seu líder Robert Fico fou nomenat primer ministre d'Eslovàquia d'un govern de coalició amb el Partit Nacional Eslovac i el Partit Popular – Moviment per una Eslovàquia Democràtica.


Profeta pensatiu

El Profeta pensatiu és una escultura de Donatello de les fornícules de la tercera ordre del campanar, que data de 1415-1418. El marbre blanc és de mida 193 x 64 x 44 cm i està conservat al Museu dell'Opera del Duomo (Florència).


Recopa d'Europa de futbol 1988-89

La Recopa d'Europa de futbol 1988-89 fou la vint-i-novena edició de la Recopa d'Europa de futbol. La final fou guanyada pel FC Barcelona a la final enfront de la U.C. Sampdoria.


Recopa d'Europa de futbol 1990-91

La Recopa d'Europa de futbol 1990-91 fou la trenta-unena edició de la Recopa d'Europa de futbol. La final fou guanyada pel Manchester United contra el FC Barcelona.


Recopa d'Europa de futbol 1994-95

La Recopa d'Europa de futbol 1994-95 fou la trenta-cinquena edició de la Recopa d'Europa de futbol. La final fou guanyada pel Real Zaragoza a la final enfront l'Arsenal FC.


Estanys dels Gavatxos

Els Estanys dels Gavatxos són dos llacs, el meridional es troba en el terme municipal la Vall de Boí (Alta Ribagorça) i el septentrional en el d'Espot (Pallars Sobirà), i tots dos dins del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.

Els llacs, d'origen glacial, estan situats a 2.561 i 2.549 metres d'altitud, a la part alta de la Coma dels Pescadors. El septentrional té 1,4 hectàrees de superfície i 5,5 metres de fondària màxima, i el superior unes dimensions similars. Desaigüen cap al nord.


Cabra salvatge de Creta

La Cabra salvatge de Creta o kri-kri ("Capra aegagrus creticus"),
que es considera generalment una subespècie de la cabra salvatge, només es troba a la
Gorja de Samarià a l'illa de Creta, i als tres petits illots vora Creta de Dia (davant Iràklio), Àgii Theódori (vora Khanià), i Àgii Pantes (davant Hàgios Nikólaos).

Segons les anàlisis genètiques, sembla que el kri-kri, no seria pròpiament una subespècie diferent de la cabra, sinó que seria un descendent tornat salvatge de les primeres cabres domesticades a la Mediterrània oriental al voltant del 9è mil·lenni aC. De fet, en llibertat
s'ha creuat repetidament amb les cabres domèstiques.

De tota manera, sigui quin sigui el seu estatus taxonòmic, el kri-kri és un important símbol de la identitat cretenca.


Paisatge amb dues nimfes i una serp

El Paisatge amb dues nimfes i una serp és un quadre classicista francès del que Nicolas Poussin va pintar cap a l'any 1659 i que actualment es troba al museu Condé de Chantilly (França). La tècnica utilitzada és oli sobre tela i les seves proporcions són de 118cm × 179cm.

El quadre està pintat cap a la fi de la vida de Poussin. El motiu està inspirat en un antic mosaic de Palestina. Es tracta d'un paisatge, considerat un gènere menor a l'època, un gènere que Poussin vol revaloritzar, com sol fer, afegint-hi figures mitològiques o històriques, ja que aquests paisatges, quan tenen figures humanes, esdevenen un gènere pictòric major.

En un primer pla, al mig, hi ha dues nimfes que observen com una serp atrapa un ocell. D'aquesta manera fa contrastar l'aparent calma de la natura amb l'acció de la serp, i les nimfes, meres observadores, aporten les figures humanes i l'excusa mitològica per a donar més valor al quadre.


Ian Hancock

Ian Hancock (romaní: Yanko le Redžosko) (Londres, 29 d'agost de 1942) és un investigador, escriptor, i activista anglès romaní. Va néixer i estudiar a Anglaterra, i és un dels principals contribuents en l'àmbit d'estudis romanís.

És director del Programa d'"Estudis romanís i els Arxius Romanís del Centre de Documentació" en la Universitat de Texas a Austin; on ha estat professor d'anglès, de lingüística i d'estudis asiàtics des de 1972. Ha representat al Poble gitano en les Nacions Unides i va servir com a membre del Consell dels Estats Units per al record de l'Holocaust (US Holocaust Memorial Council) sota la presidència de Bill Clinton, de qui Hancock proclama que ascendència romaní. També representà el poble romani people al Premi Rafto de 1997.


The Night of the Doctor

The Night of the Doctor ("La nit del Doctor") és un mini capítol de la sèrie britànica de ciència-ficció "Doctor Who". Es va publicar a BBC iPlayer, el servei de vídeo de la BBC, el 13 de novembre de 2013, com a bestreta i preqüela de l'especial del 50 aniversari, "The Day of the Doctor". El va escriure Steven Moffat i està protagonitzat per Paul McGann com el Vuitè Doctor, fent un cameo John Hurt com el Doctor Guerrer.

L'episodi, ambientat a la meitat de la guerra del temps, mostra els fins ara inèdits últims moments del Vuitè Doctor i la seva regeneració controlada artificialment fins al Doctor Guerrer. Mostra la segona aparició en pantalla de McGann com el Doctor, després del seu debut a "Doctor Who: La pel·lícula" 17 anys abans, el 1996. La data d'estrena, el 14 de novembre, coincideix al mateix temps amb el 54 aniversari de McGann.


Frank Vandenbroucke

Frank Vandenbroucke (Mouscron, Valònia, 6 de novembre de 1974 - Saly Portudal, Senegal, 12 d'octubre de 2009) va ser un ciclista belga, professional des de 1994 fins al 2009, any de la seva mort. Va aconseguir grans èxits de ben jove, fins i tot algunes proves clàssiques com la París-Niça, la Lieja-Bastogne-Lieja o la Gant-Wevelgem. Aquestes victòries el van portar a la fama al seu país. Aquest èxit es va veure trencat pels problemes de dopatge, de drogues i familiars. Malgrat intentar-ho no va tornar a aconseguir el nivell anterior, fins i tot va tenir un intent de suïcidi el 2007. Dos anys després va ser trobat mort en un hotel del Senegal, a causa d'una doble embòlia pulmonar.

El seu oncle Jean Luc i el seu cosí Jean-Denis també foren ciclistes professionals.


Parc de Desinfecció

El Parc de Desinfecció és un edifici d'estil modernista, obra de l'arquitecte Josep Maria Coll i Bacardí, realitzada cap al 1915. Es troba al municipi de Terrassa –a la plaça de l'Arquitecte Coll i Bacardí, vora la carretera d'Olesa–, al barri del Roc Blanc, on consta protegit com a bé cultural d'interès local.


Xavier Hurtado

Xavier Hurtado (Barcelona, 1961) és un artista català que treballa el Vídeo art. Llicenciat en Belles arts per la Universitat de Barcelona (1986) i màster en arts per la New York University, la seva obra tracta especialment la crítica a la cultura global de la tecnologia, a partir del treball de la crisi de la identitat del subjecte, les noves mitologies de la globalització i la tematització de la diversitat cultural. A més, també ha tractat les diverses formes actuals d'exclusió que s'esdevenen en indrets com Barcelona o Bogotà i l'efecte que exerceixen sobre aquells que són exclosos i aquells que exclouen.

Com a docent, ha exercit a Sud-amèrica, a la Universidad Nacional de Colombia, la Universidad de los Andes i la Universidad Pontificia Javeriana de Bogotà, i a Catalunya ha estat professor de la Universitat Pompeu Fabra, la Universitat de Barcelona, l'Escola Eina i la Universitat Autònoma de Barcelona.


Leucòtea

Leucòtea (en grec antic Λευκοθέα, "Leucothéa") és el nom d'una deessa marina de la mitologia grega. En la seva vida mortal havia estat Ino, filla de Cadme i d'Harmonia.

Després de la mort de Sèmele, la seva germana, Ino va convèncer Atamant, el seu marit, per recollir Dionís, el déu nen, i educar-lo amb els seus fills, Learc i Melicertes. Però Hera, plena d'ira per haver acollit el fruit dels amors adúlters del seu marit, Zeus, va embogir Atamant i Ino enviant-li la fúria Tisífone. Ino va ficar el seu fill Melicertes en una olla d'aigua bullent, i Atamant, pensant que Learc era un cérvol, el matà amb la seva llança. Ino es va llençar al mar amb el cadàver de Melicertes. Els déus marins, compadint-se d'ella la van transformar en nereida, i al seu fill el van convertir en el petit déu Palèmon. La deessa Blanca, o deessa de la Boira és l'epítet que rep Leucòtea. Ella i el seu fill Palèmon protegeixen els mariners i els guien enmig de la tempesta.

A l"'Odissea", Homer explica que Leucòtea va salvar Odisseu després que Calipso el deixés tornar a casa i li oferís una barca atrotinada. Posidó, en veure l'embarcació, la va destrossar amb un cop de mà, i Odisseu es submergí cap al fons del mar pel pes de les robes riquíssimes que portava. La seva força li va permetre treure's aquella roba i sortir a la superfície, abans d'ofegar-se. Allà l'esperava Leucòtea, convertida en gavina, per a despistar a Posidó. Li va donar a Odisseu un vel màgic que, lligat a la cintura, el lliuraria d'ofegar-se. Odisseu la va obeir, i, deixant de banda les restes de l'embarcació on potser s'hauria pogut agafar, es va allunyar nedant, i Posidó no el va poder localitzar. Amb ajuda d'Atena que va calmar els vents, Odisseu va arribar a l'illa dels feacis on va poder descansar.

Una altra versió la fa una transformació de la nimfa Hàlia.

A Roma, Leucòtea va ser identificada amb Mater Matuta, el temple de la qual es trobava al Forum Boarium, no lluny del port de la ciutat. El seu fill Palèmon es va identificar amb el déu Portú, el déu dels ports.


El Campionat del Món de bàsquet masculí de 2014 fou la 17a edició del Campionat del Món de bàsquet, torneig conegut anteriorment com a Campionat del Món de la FIBA. Se celebrà a Espanya, i fou el darrer cop que el torneig es disputà en un cicle de quatre anys com fins llavors. El següent campionat del món se celebrarà cinc anys més tard, el 2019, per tal de resituar el cicle en anys diferents que la Copa del Món de Futbol.

El campió fou els Estats Units, que es classificà així automàticment pel torneig de bàsquet dels Jocs Olímpics d'estiu de 2016 a Rio de Janeiro, Brasil, mercès a la seva victòria per 129–92 sobre Sèrbia a la final.


Paisatge cultural de Sukur

El Paisatge cultural de Sukur està situat a l'Àrea de Govern Local de Madagali, a l'Estat d'Adamawa, al nord-est de Nigèria. Va ser declarat Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 1999.


Mare de Déu amb l'Infant adormit

La Mare de Déu amb l'Infant adormit (en italià: "Madonna col Bambino dormiente") és una pintura al tremp de cola sobre llenç (43 × 32 cm) del pintor renaixentista italià Andrea Mantegna, l'obra està datada aproximadament entre el 1465 i el 1470 i conservada en la Gemäldegalerie de Berlín.


Consell Legislatiu Palestí

El Consell Legislatiu Palestí,(en àrab: المجلس التشريعي الفلسطيني), també anomenat el Parlament palestí o Consell Legislatiu de Palestina, és el cos legislatiu de l'Autoritat Nacional Palestina, un òrgan unicameral amb 132 membres, triats entre els 16 districtes electorals a Cisjordània i la Franja de Gaza. Es reuní per primer cop el 7 de març de 1996. La seu del Consell Legislatiu Palestí és a Ramal·lah, Palestina.

El Consell Legislatiu Palestí va aprovar una nova llei al juny de 2005 en la que es va augmentar el nombre dels seus membres de 88 a 132, i que a més estipula que la meitat serien triats sota un sistema de representació proporcional i l'altra meitat per la pluralitat de vot general en els districtes electorals tradicionals. Les eleccions parlamentàries van tenir lloc el 25 de gener de 2006.

El Consell Legislatiu Palestí ha estat incapaç d'exercir a plenitud les seves funcions a causa de l'empresonament israelià d'alguns dels seus membres, pel conflicte entre els partits Fatah i Hamàs i per la indefinida postergació de les eleccions pel lideratge de Fatah.


Meka Whaitiri

Meka Whaitiri (nascuda a Manutuke, Gisborne) és una política neozelandesa i diputada de la Cambra de Representants de Nova Zelanda, representant la circumscripció electoral d'Ikaroa-Rāwhiti des de l'elecció parcial d'Ikaroa-Rāwhiti de 2013. És membre del Partit Laborista.


Anna Maria Pardo Balagueró

Anna Maria Pardo Balagueró (Barcelona, 14 d'octubre de 1966) és una atleta catalana especialitzada en curses de fons i de cros.

Competí pel FC Barcelona, el Club Natació Montjuïc i el Club Atlètic Vic, i es proclamà campiona de Catalunya dels 3.000 metres el 1994, i els 5.000 metres el 1998. Fou subcampiona catalana de cros el 1993, i formà part de la selecció catalana que guanyà el Campionat d'Espanya de cros el 1994. Competint amb el CA Vic, aconseguí diverses victòries i en curses de fons de diverses distàncies, que figuren en els "Rànquing de les millors marques de l'atletisme català de tots els temps en posta coberta". Així, aconseguí una marca de 9:30.61 en 3.000 metres llisos el 1994 a Sevilla, 16:20.28 en 5.000 metres llisos el 1998 a Sant Sebastià, 34:24.91 en 10.000 metres llisos el 1998 a Barakaldo, 1:15:01 en Mitja Marató el 1996 a Sitges i 2:44:35 en Marató el 1996 a Sevilla.


Christian Dior, S. A.

Christian Dior, S. A. (més conegut com a Dior) és un minorista d'articles de moda i cosmètica francès que pertany al grup LVMH (Moët Hennessy • Louis Vuitton, S. A.), la companyia, en si, controla el 42% de les accions, i el 59,01% dels drets de vot dins de LVMH. La companyia va ser fundada a París l'any 1947 pel dissenyador de moda Christian Dior.

La unitat operativa de, Christian Dior Couture, dissenya i elabora alta costura, així com moda prêt-à-porter, moda masculina i accessoris. Christian Dior disposa de 160 boutiques repartides per tot el món. La seva seu es troba París, rue François 1. Er.

# GQ


WY Cassiopeiae

WY Cassiopeiae (WY Cas / CSS 1345 / GSC 04009-01430) és un estel variable a la constel·lació de Cassiopea. Al ser un estel distant, la seva distància respecte al sistema solar és incerta; diverses fonts donen una xifra compresa entre 2.000 i 3.160 anys llum.

De tipus espectral S6.5pe, WY Cassiopeiae és un estel de tipus S —com π1 Gruis o χ Cygni— amb una temperatura superfical de només 2.200 K. La seva lluminositat és 6.700 vegades superior a la lluminositat solar. A l'actualitat, perd massa estel·lar a raó de 2,26 × 10-6 masses solars per any. Una altra característica d'aquests estels és la seva gran grandària; el radi de WY Cassiopeiae és ~ 575 vegades més gran que el radi solar, equivalent a 2,7 ua; si estiguera en el lloc del Sol, les òrbites dels quatre planetes interiors quedarien englobades a l'interior de l'estel.

WY Cassiopeiae és una variable Mira la lluentor de la qual oscil·la entre magnitud +10,0 i +16,9 al llarg d'un període de 476,56 dies. En aquestes variables —el prototip de les quals és la coneguda Mira (ο Ceti)— la inestabilitat prové de pulsacions en la superfície estel·lar, cosa que provoca canvis de color i lluentor. Algunes d'elles, entre les quals es troben R Cassiopeiae, S Cassiopeiae així com la pròpia WY Cassiopeiae, mostren emissió màser de SiO.


Fernando Medina

Fernando Medina Maciel Almeida Correa (Porto, 10 de març de 1973) és un economista i polític portuguès, actual alcalde de Lisboa després de la dimissió d'António Costa el 6 d'abril de 2015.


La valla

La valla és una seriï distòpica espanyola produïda per Atresmedia en col·laboració amb Good Mood Productions per Antena 3. Està protagonitzada per Olivia Molina, Unax Ugalde, Ángela Molina, Abel Folk i Eleonora Wexler. Va ser preestrenada a Atresplayer Premium el 19 de gener e 2020 i es va estrenar en obert a Antena 3 el 10 de setembre de 2020. A més un dia després de la seva emissió en obert Netflix estrena el capítol.


Comunitat Econòmica Eurasiàtica

La Comunitat Econòmica Eurasiàtica (en rus: Евразийское экономическое сообщество o més conegut pel seu acrònim ЕврАзЭС, en kazakh: Еуразия Экономикалық Қауымдастығы, també conegut per l'acrònim anglès EurAsEC de "Eurasian Economic Community") va ser una organització regional entre 2000 i 2014 que tenia com a objectiu la integració econòmica dels seus estats membres. L'organització es va originar en la Comunitat d'Estats Independents (CEI) el 29 de març de 1996, amb el tractat sobre la creació de la Comunitat Econòmica Eurasiàtica signat el 10 d'octubre de 2000 en la capital de Kazakhstan, Astana (actualment Nursultan), pels Presidents Aleksandr Lukaixenko de Bielorússia, Nursultan Nazarbàiev del Kazakhstan, Askar Akayev del Kirguizistan, Vladímir Putin de Rússia i Emomali Rahmon del Tadjikistan. L'Uzbekistan es va unir a la comunitat el 7 d'octubre de 2005, però va ser suspés el 16 d'octubre de 2008. Armènia, Moldàvia i Ucraïna són països observadors.

Durant els 14 anys, l'EurAsEC va aplicar una sèrie de polítiques econòmiques per a unificar la comunitat. El 1r de gener de 2010 es va formar la Unió Duanera de Bielorússia,el Kazakhstan i Rússia, que posteriorment va passar a denominar-se Unió Duanera Eurasiàtica. Les quatre llibertats de circulació modelades segons el model de la Unió Europea (béns, capitals, serveis i persones) es van aplicar plenament el 25 de gener de 2012, amb la formació de l'Espai Econòmic Eurasiàtic.

El 10 d'octubre de 2014 es va signar a Minsk un acord sobre la dissolució de la Comunitat Econòmica d'Euràsia, després d'un període de sessions del Consell Interestatal de la EurAsEC. Es va dissoldre a partir del 1r de gener de 2015 en relació amb el llançament de la Unió Econòmica Eurasiàtica. Si bé la Unió Econòmica Eurasiàtica reemplaça efectivament a la comunitat, les negociacions d'adhesió amb el Tadjikistan encara segueixen en curs fins a l'actualitat ja que les autoritats tadjikes consideren que aquesta nova organització tindria conseqüències negatives pel país. Tots els altres membres de l'EurAsEC s'han incorporat a la nova unió.


(4644) Oumu

(4644) Oumu és un asteroide que pertany al cinturó d'asteroides, descobert el 16 de setembre de 1990 per Atsushi Takahashi i el també astrònom Kazurō Watanabe des de l'Observatori de Kitami, a Hokkaido, Japó.

Va ser designat provisionalment com 1990 SR3. Va ser anomenat Oumu en homenatge a la ciutat japonesa de Oumu que destaca per la seva indústria pesquera, situada al Mar d'Okhotsk a uns 50 km de Kitami.

Oumu s'hi troba a una distància mitjana del Sol de 2,606 ua, i pot allunyar-se fins a 2,982 ua i acostar-se fins a 2,231 ua. La seva excentricitat és 0,144 i la inclinació orbital 14,13 graus. Empra 1.537 dies a completar una òrbita al voltant del Sol. La magnitud absoluta d'Oumu és 12,4. Té 7,49 km de diàmetre i el seu albedo s'estima en 0,3.


Nia Chaos

Nia Chaos és una estructura geològica del tipus chaos a la superfície de Mart, situada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -6.52 ° de latitud N i 293.01 ° de longitud E. Fa 48 km de diàmetre. El nom va ser fet oficial per la IAU el dos de febrer de 2017 i el pren d'una característica d'albedo.


Occator

Occator és un cràter sobre la superfície del planeta nan Ceres, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 25.43 ° de latitud nord i 245.16 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 92 km. El nom va ser fet oficial per la IAU el tres de juliol del 2015 i fa referència a Occator, un dels ajudants de la deessa Ceres, que s'ocupava de llaurar, de la mitologia romana.


Peko

Peko és un cràter sobre la superfície del planeta nan Ceres, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 40.5 ° de latitud nord i 332.3 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 11 km. El nom va ser fet oficial per la IAU el 25 d'agost del 2017 i fa referència a Peko, déu de la fertilitat de la cultura dels seto.


Vinotonus

Vinotonus és un cràter sobre la superfície del planeta nan Ceres, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 51.57 ° de latitud nord i 106.6 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 140 km. El nom va ser fet oficial per la IAU el 21 de setembre del 2015 i fa referència a Vinotonus, déu del vi de la cultura dels britons.