Kaulakau

Kaulakau va ser un quartet de folk-jazz o jazz-fusió català que va estar actiu entre el 2006 i el 2015. Va ser integrat per Marc Egea (viola de roda), Jordi Molina (tenora), Franco Molinari (contrabaix) i Enric Canada (bateria). El 2012 en Vasco Trilla va substituir l'Enric Canada a la bateria. Durant la darrera etapa, s'integrà el saxofonista de jazz Miguel Fernández substituint en Jordi Molina. El grup va actuar en importants festivals de jazz i de world music de tot Catalunya, l'Estat espanyol i de la resta del món (Moldàvia, Romania, Itàlia, Rússia, Mèxic, Guatemala, França entre d'altres.). Els integrants del grup provenien de diferents escenes musicals com el folk, la música clàssica, el jazz, el rock o la música experimental. Van començar a treballar junts sense la intenció de barrejar l'estil de cada membre. Segons ells mateixos, el resultat estava entre el folk i el jazz. El darrer concert de la formació va ser a la Plaça Sant Jaume de Barcelona, el setembre del 2015, durant les Festes de la Mercè, amb tots els seus integrants (excepte l'Enric Canada) i amb la Cobla Sant Jordi Ciutat de Barcelona.


(616) Elly

(616) Elly és un asteroide que pertany al cinturó d'asteroides descobert el 17 d'octubre de 1906 per August Kopff des de l'observatori de Heidelberg-Königstuhl, Alemanya.

Està nomenat en honor de Elly Boehm. Forma part de la família asteroidal de María.


(1193) Africa

(1193) Africa és un asteroide que forma part del cinturó d'asteroides i va ser descobert per Cyril V. Jackson des de l'observatori Union de Johannesburg, República Sud-africana, el 24 d'abril de 1931.


Professor Layton and the Azran Legacy

Professor Layton and the Azran Legacy, conegut al Japó com a Professor Layton and the Legacy of Super Civilization A (レイトン教授と超文明Aの遺産, "Reiton-kyōju to Chō-Bunmei Ē no Isan", literalment "El professor Layton i el llegat de la civilització A"), és un videojoc de trencaclosques i d'aventura gràfica desenvolupat per Level-5 per a Nintendo 3DS el 2013. És el sisè títol de la sèrie "Professor Layton" i l'últim que inclou el professor Layton com a protagonista.


(111) Ate

(111) Ate és un asteroide que forma part del cinturó d'asteroides i va ser descobert el 14 d'agost de 1870 per Christian Heinrich Friedrich Peters des de l'Observatori Litchfield de Clinton, als Estats Units d'Amèrica.
Està nomenat per Até, una deessa de la mitologia grega. Està situat a una distància mitjana del Sol de 2,594 ua, i pot apropar-se fins a 2,325 ua. Té una excentricitat de 0,1037 i una inclinació orbital de 4,932°. Empra 1.526 dies a completar una òrbita al voltant del Sol.


Contes bàrbars

Contes bàrbars (títol original en francès "") és un quadre fet per Paul Gauguin el 1902 a Hiva Oa (illes Marqueses). Pintat mesos abans de morir, es considera un llegat simbòlic de la seva obra.

És un oli sobre tela de 131,5 × 90,5 cm, signat i datat a la part inferior dreta: Paul Gauguin / 1902 / . El títol està inscrit en francès: . Es conserva al Museu Folkwang d'Essen (Alemanya).


Sophie Stehle

Sophie Stehle (Bohenzoller-Sigmaringen, 15 de maig de 1838 - 4 d'octubre de 1921) fou una soprano alemanya.

Alumna d'Elena Ahlir debutà en l'Òpera de la cort de Munic el 1860. Sophie estudià sota la direcció del mateix Wagner el rol de Senta de Der fliegende Holländer. També fou la primera Fricka de "Das Rheingold" i la primera Brünnhilde de "Die Walküre".


Far de Bøkfjord

El Far de Bøkfjord (noruec: "Bøkfjord fyr") és un far costaner situat a la desembocadura del fiord de Varanger, al comtat de Finnmark, al nord de Noruega. Es troba a 20 quilòmetres al nord de la ciutat de Kirkenes al municipi de Sør-Varanger, a 26 quilòmetres a l'oest de la frontera amb Rússia.

El far fou fundat el 1910 i reconstruït entre el 1947 i el 1948, després d'haver estat destruït durant la Segona Guerra Mundial. El far fou catalogat com un lloc protegit el 1998 i fou automatitzat el 2006. La torre del far és blanca, de 10 metres d'alçada, quadrada, i de formigó té una habitació cilíndrica de color vermell a la part superior. El far emet dos centelleigs blancs cada 15 segons. La llum es pot veure a un màxim de 16,2 milles nàutiques (30 km). La llum és emesa a una altitud de 33 metres sobre el nivell del mar. El lloc és accessible només amb vaixell, i està tancat al públic.

localitzat a l'entitat territorial administrativa


Microdipodops pallidus

Microdipodops pallidus és una espècie de rosegador de la família dels heteròmids. És endèmica dels Estats Units (Califòrnia i Nevada). Es tracta d'un animal nocturn. El seu hàbitat natural són els sòls de sorra fina dels embuts alcalins i matollars desèrtics dominats per "Atriplex confertifolia" o artemisa tridentada. Es creu que no hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie, tot i que algunes poblacions estan afectades per la pertorbació del seu entorn.


José Paolo Guerrero Gonzales

José Paolo Guerrero Gonzales (Lima, 1 de gener de 1984) és un futbolista professional peruà que juga com a davanter pel Flamengo brasiler, i per la selecció peruana.

Va passar el començament de la seva carrera a Alemanya, format al Bayern de Munic i jugant després a l'Hamburger SV; entre els dos equips va jugar un total de 161 partits a la 1.Bundesliga, en els quals va fer 47 gols, en vuit temporades. Posteriorment ha jugat al Brasil, i va marcar el gol que va donar el Mundialet de Clubs 2012 al Corinthians. És considerat un dels millors davanters del món.

Des del seu debut el 2004, Guerrero ha jugat més de 60 cops amb el Perú, i ha participat en tres edicions de la Copa Amèrica. Va ajudar el seu equip a ser tercer a les edicions de 2011 i 2015, en les quals fou el màxim golejador. Guerrero va ser inclòs en la llista de 59 nominats al FIFA Pilota d'Or 2015, cosa que en va fer el primer peruà en ser-ho.


Pau Ricomà i Vallhonrat

Pau Ricomà i Vallhonrat (Tarragona, 5 de desembre de 1957) és un polític català. És actualment Alcalde de Tarragona i diputat de la Diputació de Tarragona.

És llicenciat en Història General i Geografia a la Universitat Rovira i Virgili i té estudis de filosofia i sociologia. Va participar en el llibre "La província de Tarragona durant el franquisme (1936-1976)", amb el treball "Tarragona. Gener de 1976. El primer alcalde franquista electe".

Des de 1981 és treballador de Caixa Tarragona, entitat que l'any 2010 es fusionà amb d'altres per a crear CatalunyaCaixa. Fou fundador del Sindicat d'Empleats de Caixa Tarragona i president del Comitè d'Empresa de Caixa Tarragona. Actualment és membre del secretariat del Sindicat d'Estalvi de Catalunya. Entre els anys 2007 i 2011 va ser president de l'Empresa Municipal de Desenvolupament Econòmic de Tarragona.

És membre de la Colla Jove Xiquets de Tarragona, de la qual en fou president entre els anys 1988-1990 i 1999-2003. D'altra banda, és soci de la Reial Societat Arqueològica Tarraconense, del Centre d'Estudis Històrics i Socials Guillem Oliver, d'Intermón, del Club Gimnàstic de Tarragona, de l'Assemblea Nacional Catalana, d'Òmnium Cultural i de la Plataforma per la Llengua.

Militant d'ERC des de l'any 2000, ha assumit diverses responsabilitats orgàniques com ara secretari d'organització i president de la secció local de Tarragona, president comarcal del Tarragonès i conseller nacional. És el candidat d'Esquerra Republicana de Catalunya a Tarragona a les eleccions locals del 2015 i 2019.

El 15 de juny de 2019 va ser elegit alcalde de Tarragona amb els vots a favor del seu partit, En Comú Podem Tarragona, Junts per Tarragona i la CUP, que sumaven la majoria absoluta necessària (14 escons) per desbancar l'alcalde Josep Fèlix Ballesteros, guanyador de les eleccions.


Herwig Schopper

Herwig Franz Schopper (Lanškroun, Txecoslovàquia, 28 de febrer de 1924) és un físic alemany que fou Director General del CERN de 1981-1988.

Va arribar al CERN com a Investigador Associat (1966-1967), va esdevenir Cap de la Divisió de Física Nuclear (1970), membre del Directorat responsable de la coordinació del Programa Experimental, Cap del Comitè de l'ISR (1973-1976), membre del Comitè de Política Científica (1979), i finalment Director General (1981-1988).

Durant el seu mandat es va aprovar i construir el túnel del LEP (que després esdevindria l'LHC), i el CERN va rebre dos premis Nobel de Física: Carlo Rubbia (que esdevindria el successor de Schopper al capdavant del CERN) i Simon van der Meer (1984) per les seves contribucions al projecte que porta a la descoberta dels bosons W i Z mediadors de la interacció feble. El 1988, Jack Steinberger, aleshores fent recerca al CERN, també va rebre el Premi Nobel (juntament amb Leon M. Lederman I Melvin Schwartz, EUA) per la descoberta del neutrí del muó.

Del 1995 al 1997 fou president de la Societat Europea de Física. El 2003, Herwig Schopper va ser elegit president del Consell del Centre Internacional de Llum Sincrotró per Aplicacions Científiques Experimentals a l'Orient Mitjà (SESAME).


Estació de trens de Tétange

LEstació de trens de Tétange (en luxemburguès: " Gare Téiteng"; en francès: "Gare de Tétange", en alemany: "Bahnhof Tetingen") és l'estació de trens de la ciutat de Tétange al sud-oest de Luxemburg. La companyia estatal propietària és Chemins de Fer Luxembourgeois. L'estació està situada en el ramal ferroviari de la línia 60 CFL, que connecta la ciutat de Luxemburg amb les Terres Roges al sud del país. Tétange és la segona parada del ramal de la línia principal a Noertzange que condueix cap a Rumelange.


Desconhort

Desconhort és una composició elegíaca, autobiogràfica, escrita per Ramon Llull a Roma el 1295, en la qual l'autor es desdobla en un ermità, és a dir, en llums i ombres, en un moment de qüestionament personal enmig de burles i indiferència.

Es tracta d'un text de denúncia o queixa escrita en vers després de l'estada de Llull a Roma per demanar suport per al seu projecte al papa Bonifaci VIII. Era la tercera visita que feia a la cort papal, i aquesta obra, juntament amb el pròleg de l'Arbre de ciència, és el reflex de la decepció de Llull davant de la incomprensió dels dirigents eclesiàstics envers les seves propostes. El contingut de Lo Desconhort és el mateix que a la petició en prosa ("Petitio Raymundi pro conversione infidelium ad Bonifacium VIII papam") enviada poc abans.


Il était une fois en France

Il était une fois en France és una sèrie de bande dessinée realitzat per Fabien Nury (guió) i Sylvain Vallée (dibuix). La sèrie ocupa sis àlbums, que van ser publicats per Glénat des de 2007.

La sèrie reconstrueix una versió ficcionalitzada de la vida de Joseph Joanovici, un ferrater jueu romanès emigrat a França, i que esdevindria un dels homes més rics del país. Durant la Segona Guerra mundial, Joanovici col·laboraria alhora amb la Gestapo parisenca com amb la Resistència, a la que sostingué econòmicament.


Frédéric Villot

Marie-Joseph Frédéric Villot (Lieja, 1809 - París, 1875) fou un gravador francès i amic del destacat pintor romàntic Eugène Delacroix, també va ser un historiador de l'art, treballant com a restaurador del Museu del Louvre de 1848 a 1861.


Microtus abbreviatus

Microtus abbreviatus és una espècie de rosegador de la família dels cricètids. És endèmic d'Alaska (Estats Units), on se'l troba a l'Illa Hall ("M. a. abbreviatus") i l'Illa de Sant Mateu ("M. a. fisheri"). El seu hàbitat natural són les planes humides i les faldes dels turons. Es creu que no hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie. El seu nom específic, "abbreviatus", significa 'abreviat' en llatí.


Palau de Govern del Perú

El Palau de Govern del Perú, també anomenat Casa de Govern o Casa de Pizarro, és la seu principal del poder executiu peruà i la residència oficial del President del Perú. Amb una àrea construïda de 19.208 m², està situat a la Plaça Major del centre històric de Lima, a la vora del riu Rímac. La façana del palau és d'estil neobarroc d'inspiració francesa, mentre que la façana lateral, que dona al carrer Palacio i on està la porta d'entrada és d'estil neocolonial (neoplateresc).

La seva primera versió la va manar construir el fundador castellà de Lima, Francisco Pizarro, en 1536 sobre territoris que havien estat del curaca Taulichusco. Durant l'època del virregnat va ser anomenat Palau del Virrei o Palau Virreinal, ja que, durant aquesta etapa, va ser la residència dels virreis del Perú. L'actual edifici data de 1938 i va ser construït durant el segon govern d'Óscar R. Benavides.

L'ala esquerra de l'edifici (la que dona al carrer "Pescaderia") que va dissenyar l'arquitecte Ricardo de Jaxa Malachowski en 1926, ho va ocupar, fins al segon govern de Fernando Belaunde, el Ministeri de Justícia i Drets Humans del Perú. És considerat un monument històric i en les seves diferents versions arquitectòniques ha albergat a hostes com Francisco Pizarro i els quaranta virreis del Perú, el libertador Simón Bolívar, el rei espanyol Juan Carlos I (durant la seva visita oficial que va fer al Perú entre el 22 i 26 de novembre de 1978), cabdills i presidents del Perú.


Charline Van Snick

Charline Van Snick (Lieja, 2 de setembre de 1990) és una esportista belga que competeix en judo.

Va participar en els Jocs Olímpics de Londres 2012, obtenint una medalla de bronze en la categoria de –48 kg. En els Jocs Europeus de Bakú 2015 va aconseguir una medalla d'or en la categoria de –48 kg.

Va guanyar una medalla de bronze en el Campionat Mundial de Judo de 2013 i 5 medalles en el Campionat Europeu de Judo entre els anys 2010 i 2016.


Sporting Club de Huelva

El Sporting Club de Huelva és un club femení de futbol de Huelva que juga a la Primera Divisió espanyola des de la temporada 2006/07. El seu millor resultat a la Lliga és la 8a posició (quatre vegades des del 2012), però al 2014 va guanyar la Copa de la Reina.


Fernpass

El Fernpass ( pas de la Falguera en alemany) és un pas de muntanya amb una elevació de 1.212 m situat en els Alps del Tirol dins del territori d'Àustria. Es troba entre entre els "Alps Lechtal" a l'oest i les "Muntanyes Mieming" a l'est. El cim més alt d'Alemanya, el Zugspitze és només a 13,5 km al nord-est. El pas està situat entre els cims: Grubigstein (2233 m) al nord-oest, el Wannig (2493 m) al sud-est, i el Loreakopf (2471 m) a l'oest.


(224) Oceana

(224) Oceana és un asteroide que s'hi troba al cinturó d'asteroides descobert el 30 de març de 1882 per Johann Palisa des de l'Observatori de Viena, Àustria.
Rep aquest nom per l'oceà Pacífic.


Llibre verd dels feus

El Llibre verd dels feus és un inventari dels feus episcopals i els delmes de tota la diòcesi de Girona encarregat pel bisbe de Girona i primer president de la Generalitat de Catalunya Berenguer de Cruïlles al prevere de la catedral de Girona Guillem Bernat de Perles i escrit entre 1362 i 1371.

Berenguer de Cruïlles volia conèixer els titulars dels delmes i el seu valor per exigir-los el pagament d'una taxa quan els delmes canviessin de mans. Aquest llibre és una bona fotografia del delme a les més de 400 parròquies gironines d'aquell moment, molt valorat pels historiadors. El 2012 la Diputació de Girona en va publicar una edició moderna, a cura de l'historiador Elvis Mallorquí i García amb un índex dels noms i topònims que ajuda a comprendre la geografia i la societat del bisbat de Girona a la baixa edat mitjana.

;Edicio moderna


El mur dels oblidats

El mur dels oblidats (en francès: "Le Mur des oubliés") és un documental francès realitzat pel director de cinema Joseph Gordillo. Aborda la història i l'amnèsia d' Espanya sobre les execucions de republicans durant la dictadura de Francisco Franco. Es desenvolupa en Valle de Abdalajís, província de Màlaga, lloc de la cerca. El director, nét d'un republicà afusellat, desenvolupa el documental com la imatge d'un poble sobre la Guerra Civil i la repressió, mentre busquen les fosses comunes on estan enterrades les víctimes. Joseph Gordillo va afirmar:

Després de visitar la localitat malaguenya on va ser afusellat el seu avi en 2004, manté una conversa amb el seu pare, que l'il·lumina sobre aquells successos i realitza el documental.


Diario de Ferrol

El Diario de Ferrol és un diari gallec que es publica a la ciutat de Ferrol, editat pel grup Editorial La Capital, que també edita altres diaris com "El Ideal Gallego", "DxT Campeón", "Diario de Bergantiños" o "Diario de Arousa".

És un diari de caràcte eminentment local, centrat en la comarca de Ferrol. Des de 2004 disposa de versió web.


Heraldo de Vivero

L'Heraldo de Vivero és un setmanari gallec que es publica a la ciutat de Viveiro, a la província de Lugo. El seu primer número va aparèixer el 17 de febrer de 1912.

Degut a la guerra civil espanyola va deixar de publicar-se el 1937, tot i que va tornar al mercat entre 1963 i 1966. El 1968, dirigit per José Trapero Pardo, va tornar a publicar-se amb periodicitat setmanal.


Jesús Aguirre y Ortiz de Zárate

Jesús Aguirre y Ortiz de Zárate, duc consort d'Alba (Madrid, 9 de juny de 1934 - 11 de maig de 2001) va ser un intel·lectual, editor literari, aristòcrata per matrimoni i acadèmic espanyol. La seva formació acadèmica es va desenvolupar fins a ser ordenat sacerdot catòlic, i després d'abandonar el ministeri va ocupar els llocs de director literari de l'editorial Taurus i director general de Música del Ministeri de Cultura (1977-1980).

El 16 de març de 1978 va contreure matrimoni amb Cayetana Fitz-James Stuart, XVIII duquessa d'Alba i cap de la Casa d'Alba.

El 1986 va passar a ocupar la cadira "f" de la Reial Acadèmia Espanyola en substitució de Manuel de Terán Álvarez


Inorganic Chemistry

Inorganic Chemistry (abreviatura "Inorg. Chem.") és una important revista científica dedicada a la química inorgànica i a la química física. És publicada des del febrer de 1962 per l"'American Chemical Society". El seu factor d'impacte és 4,762 el 2014, any en què fou citada 90 888 cops. Ocupa la 6a posició de qualitat de revistes dedicades a la química inorgànica en el rànquing SCImago, i la 18a en la categoria de química analítica.

Publica estudis fonamentals en totes les fases de la recerca en química inorgànica. La cobertura inclou informes experimentals i teòrics sobre els estudis quantitatius d'estructura, termodinàmica, cinètica i mecanismes de les reaccions inorgàniques, química bioinorgànica i aspectes rellevants de la química organometàl·lica, fenòmens d'estat sòlid, i teoria de l'enllaç químic. Es dona rellevància a recerca sobre síntesi, estructura, termodinàmica, reactivitat, espectroscòpia i propietats dels enllaços de compostos nous i també de ja coneguts que siguin significatius.


María del Carmen Pérez Martínez

María del Carmen Pérez Martínez és una metgessa i política catalana, diputada al Parlament de Catalunya en la X legislatura.

Llicenciada en medicina, treballa com a doctora radiòloga a l'Hospital de la Santa Creu i de Sant Pau des del 1979, i n'ha estat assessora de la comissió científica i presidenta del comitè d'empresa. En qualitat de vicepresidenta de la junta directiva del cos facultatiu de l'Hospital, quan aquest va fer un ERO el 2011, va denunciar davant del jutge l'existència de contractes irregulars a polítics amb sous molt alts.

A les eleccions al Parlament de Catalunya de 2012 figurà en el número 9 de la llista de Ciutadans com a independent
per Barcelona. En maig de 2014 va substituir en el seu escó Jordi Cañas Pérez, que havia dimitit arran la seva imputació en un presumpte frau fiscal. Ha estat portaveu del seu grup parlamentari a la Comissió de Salut del Parlament de Catalunya.

En 2014 va escriure un article al diari digital "El Español" en què justifica la mort de malalts en la vaga mèdica de 1964 a Bèlgica.


Adobe Photoshop Lightroom

Adobe Photoshop Lightroom és un processador de fotografies i organitzador d'imatges desenvolupat per Adobe Systems Incorporated tant per usuaris de Microsoft Windows com per usuaris del sistema operatiu macOS. Generalment, aquest programa permet veure, organitzar i retocar un bon nombre d'imatges digitals. Les edicions que es duen a terme en el programa Lightroom no són destructives, és a dir, el contingut original de la fotografia no es destrueix o modifica durant el procés d'edició. Tanmateix, i malgrat compartir nom amb el programa Adobe Photoshop, Lightroom és incapaç de dur a terme moltes de les funcions d'aquest programa com, per exemple, afegir, treure o alterar l'aspecte dels elements d'una imatge individual, renderitzar text o objectes 3D, així com modificar fotogrames individuals d'un vídeo.

Lightroom tampoc és un gestor de fitxers com Adobe Bridge: no pot operar en arxius llevat que siguin importats a la seva base de dades primer. A banda, Lightroom tan sols accepta un nombre limitat de formats d'imatge reconeguts.


Le Roi Arthus

Le Roi Arthus, opus 23, és un drama líric en tres actes i sis quadres del compositor francès Ernest Chausson, l'únic que va escriure amb un llibret escrit per ell mateix. Escrita entre el 1886 i el 1895, l'obra no es va estrenar fins quatre anys després de la mort del compositor, el 30 de novembre de 1903 al Théâtre royal de la Monnaie de Brussel·les, dirigida per Vincent d'Indy.


Adil Chihi

Adil Chihi —en àrab عادل شيحي, "ʿĀdil Xīḥī"— (Düsseldorf, Alemanya, 21 de febrer de 1988) és un futbolista alemany d'ascendència marroquina que juga de davanter al Fulham FC de la Football League Championship d'Anglaterra. Chihi ha estat internacional en dues ocasions amb la selecció de futbol del Marroc.


La Vénus à la fourrure

La Vénus à la fourrure (distribuïda a Espanya amb el nom "La Venus de las pieles") és una pel·lícula dramàtica francesa, dirigida per Roman Polanski, distribuïda als cinemes l'any 2013. És una adaptació de l'obra de David Ives, inspirada en la novel·la de l'escriptor austríac Sacher-Masoch.


Infant amb nina

Infant amb nina ("L'Enfant à la poupée") és un oli sobre tela de 67 × 52 cm realitzat pel pintor francès Henri Rousseau vers els anys 1904-1905 i dipositat al Museu de l'Orangerie de París.


BB-8

El BB-8 és un droide de la saga de "Star Wars", que apareix per primera vegada en la pel·lícula de 2015, "El despertar de la força". BB-8 és una unitat robòtica a control remot real.

L'agost de 2013, el director de fotografia de "El despertar de la força", Daniel Mindel i el director de l'Episodi VIII, Rian Johnson, van declarar que el director de "El despertar de la força", J.J. Abrams faria servir poques imatges generades per ordinador (CGI) i faria servir més els efectes especials tradicionals per tal de recrear el realisme visual i autenticitat de la pel·lícula original de "Star Wars". A aquest efecte, el droide BB-8 era un suport físic desenvolupat per Disney Research, creat per l'artista d'efectes especials Neal Scanlan i operat en directe en el set amb els actors. Per prendre imatges, es van construir diversos models BB-8. El més destacat va ser un titella controlada pels titellaires Dave Chapman i Brian Herring. A més, hi havia diverses unitats controlades per ràdio i algunes versions de suport estàtiques. A ple funcionament, una unitat robòtica autònoma no era pràctica per al rodatge, així que la majoria de les escenes en què apareixia "caminant" van ser assolides pel titella, amb fils que van retirar en postproducció. No obstant això, amb el temps una unitat de control remot es va construir i es va utilitzar en els esdeveniments promocionals.


Baixa Limia-Serra do Xurés

Baixa Limia-Serra do Xurés és un parc natural de Galícia establert l'any 1993, que abasta 20.920 hectàrees. Es troba a la comarca d'A Baixa Limia, al sud de la província d'Ourense i la seva zona d'actuació s'estén des de les muntanyes dels municipis d'Entrimo, Lobios i Muíños fins a la frontera amb Portugal, limitant amb el Parc nacional de Peneda-Gerês. El maig de 2009 va ser declarat Reserva de la Biosfera per la UNESCO juntament amb el parc nacional portuguès contigu.

És una zona muntanyosa en la qual el material geològic predominant és el granit. Dins dels seus límits es troben els circs glaciars de menor altitud de la península Ibèrica


Esther Vera i Garcia

Esther Vera i Garcia (Badalona, Barcelonès, 21 de novembre de 1967, és una periodista i politòloga especialitzada en relacions internacionals, directora del diari "Ara" des del gener del 2016.

Com a periodista, va començar treballant a la ràdio i a la secció d'Internacional de TV3 abans de ser corresponsal del diari Avui a París i a Washington"i", des d'on va col·laborar també amb ComRàdio i altres mitjans escrits. De 2000 a 2004 va estar vinculada a TV3 com a editora i presentadora de l'informatiu "Món 33". Durant aquests anys va ser, també, professora del màster en periodisme BCNY, de la Universitat de Barcelona i la Universitat de Colúmbia de Nova York. El 2004 va ser delegada a Catalunya de la cadena d'informació 24h CNN +, i dels informatius de Cuatro, i entre 2008 i 2011 també va col·laborar en l'edició de Catalunya del diari "El País". Des de gener de 2011 era assessora especial i cap de Gabinet del conseller d'Economia i Coneixement de la Generalitat de Catalunya, Andreu Mas-Colell, mantenint una especial dedicació a difondre l'economia catalana i l'activitat del Govern català en l'àmbit internacional. Assumint la direcció del "Diari ARA", Esther Vera es converteix en la primera dona que dirigeix un diari imprès a Barcelona, si s'exceptua el cas singular de Maria Luz Morales, que dirigí "La Vanguardia" de juliol de 1936 a principis del 1937.


Estació de trens de Rodange

LEstació de trens de Rodange (en luxemburguès: "Gare Rodange"; en francès: "Gare de Rodange", en alemany: " Bahnhof Rodingen") és una estació de trens que es troba a Rodange al sud-oest de Luxemburg. La companyia estatal propietària és Chemins de Fer Luxembourgeois. L'estació està situada en el ramal ferroviari de la línia 70 CFL, que connecta el sud-oest del país amb Rodange i la ciutat belga de Athus i la francesa de Longuyon a través de Longwy. També es troba amb la línia 80 CFL i és l'única estació a Luxemburg que utilitza aquesta línia.


Trofeu Karlsberg

El Trofeu Karlsberg (oficialment: "Trofeo Karlsberg") és una competició ciclista per etapes que es disputa al Saarland, a Alemanya. Creat al 1988, des del 2008 forma part de la Copa de les Nacions UCI júnior. Està reservada a ciclistes de categoria júnior (17 i 18 anys).


Mixné Torà

El Mixné Torà (en hebreu: משנה תורה) és un codi de lleis jueves religioses, realitzat per Maimònides, important autoritat sefardita, a qui també es coneix amb el nom del "Rambam", va ser compilat entre els anys 1170 i 1180, mentre Maimònides vivia a Egipte, és considerat com una de les majors obres legals de Maimònides, és una compilació sistemàtica de totes les opinions normatives de l'Halacà (la llei jueva), incorpora material del Talmud i els seus comentaris. Va ser escrit en un hebreu senzill, similar al de la Mixnà.


Josep Viñas i Cuadras

Josep Viñas i Cuadras (Badalona, 1803-1875) va ser un polític i terratinent català, que va ser alcalde de Badalona entre 1856 i 1865.

Va ser secretari de Carles Maria Isidre de Borbó durant la primera guerra carlina, entre 1833 i 1840 i després va marxar a Cuba, on es va dedicar a la plantació de tabac. Al voltant de 1850 va tornar a Badalona i va ser nomenat alcalde el novembre de 1856, càrrec que va mantenir fins al 1865. Després també va ser jutge municipal. Durant el seu mandat al consistori es va aprovar el projecte del nou edifici de l'Ajuntament, que va realitzar Francisco de Paula del Villar y Lozano, inspirat en el de la població cubana de Santa Clara, on sembla que Viñas tenia propietats.


Pontivy Comunitat

La Pontivy Comunitat (en bretó "Kumuniezh kumunioù Bro Pondi") és una estructura intercomunal francesa, situada al departament d'Ar Mor-Bihan a la regió Bretanya, al País de Pontivy. Té una extensió de 708 kilòmetres quadrats i una població de 44.500 habitants (2009).


Live 1969

Live 1969 és un àlbum en directe del duet estatunidenc Simon & Garfunkel publicat per Columbia Records. Consisteix en gravacions de directes de la gira final del grup per l'Amèrica del Nord abans de la publicació del seu àlbum "Bridge Over Troubled Water". Quinze de les disset pistes de l'àlbum són inèdites; les excepcions són «For Emily, Whenever I May Find Her» i «Kathy's Song», ja que ambdues aparegueren al seu àlbum de 1972 "Greatest Hits".

"Live 1969" inicialment fou una exclusiva de Starbucks el 25 de març de 2008, i el 14 d'abril del 2009 es posà a la venda general. Més tard fou inclòs com un dels discs en la republicació de tres discs de "Bridge Over Troubled Water".


Duo de corda núm. 1 (Mozart)

El Duo de corda núm. 1 en sol major", K. 423, és una obra de Wolfgang Amadeus Mozart per a violí i viola escrita l'estiu de 1783. És el primer dels dos duos que Mozart va compondre per a completar la sèrie de sis duets que Michael Haydn havia d'enviar al Príncep-arquebisbe de Salzburg, Hieronymus von Colloredo. La sèrie de sis duos fou presentada com una obra tota de Haydn, i Colloredo fou incapaç de «detectar-hi l'evident treball de Mozart».


La Bandera Federal

La Bandera Federal va ser un periòdic fundat a València en 1889 per Vicent Blasco Ibáñez, Miquel Senent i Remigio Herrero com a soci capitalista. La ideologia del setmanari era republicana i federal.

Originàriament es va publicar en un format de doble foli a quatre pàgines i costava 5 cèntims. En els primers anys va tindre una tirada d'entre 10.000 i 6.000 exemplars.

En 1934 la capçalera tornà a nàixer com a òrgan del partit Esquerra Valenciana, fundat pels sectors més valencianistes i esquerrans del PURA, descontents per l'actuació del partit durant el bienni negre.


Engràcia Ferrer Mascort

Engràcia Ferrer Mascort (Palafrugell, 30 de desembre de 1902 - 16 de maig de 2003) fou una poetessa i escriptora catalana. Filla gran de Nemesi Ferrer Sureda, natural de l'Escala i taper de professió, i d'Anna Mascort Bofill, de Palafrugell. Tenia dues germanes més petites, Teresa i Maria. Va casar-se als 50 anys amb en Narcís Jahoner Pallí, i vint anys després va enviudar. No va tenir fills. Ja de gran va entrar a treballar d'operària a la fàbrica Can Barris de Palafrugell, feia taps a l'esmeril. Quan va quedar una vacant al despatx s'hi va presentar i allà es va quedar fins a la seva jubilació, l'any 1963.

De formació autodidacta, Engràcia Ferrer col·laborà amb els seus escrits i poemes al programa de la Festa Major i al programa "La voz de la Costa Brava" de Ràdio Palamós, sota el pseudònim de Lina Castell. Alguns dels seus escrits i poemes es van publicar en un llibret del Centre Fraternal (1977), a "Proa" (1983) i en publicacions de la Residència Geriàtrica de Palafrugell.

A més, va escriure dos poemaris ("Petits poemes" i "Poesías escogidas"), un "Diari íntim" (1936-1939) i la novel·la "El pas de les hores", que varen restar inèdits. El 2014 l'Arxiu Municipal de Palafrugell va publicar aquestes obres inèdites a la seva web.


La Autonomía

"La Autonomía: periódico republicano democrático federal", va ser un periòdic reusenc de tendència republicana federal que aparegué el 19 d'abril de 1890 i desaparegué el 31 de març de 1901.


Te Wahipounamu

Te Wahipounamu, en maorí significa el lloc de les aigües de la pedra verda, per l'abundància d'aigua i una varietat de jade verd, anomenat pels nadius Pounamu. Està situat a l'Illa del Sud, en regió de Southland, al sud-oest de Nova Zelanda. Abasta una superfície de 2.600.000 ha. Va ser declarat Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO l'any 1990. Està compost per diversos parcs nacionals, que són:

* Parc Nacional Aoraki/Mount Cook
* Parc Nacional de Fiordland
* Parc Nacional del Mont Aspiring
* Parc Nacional Westland


Soiuz T-7

Soiuz T-7 (amb nom clau Dnieper) va ser un vol espacial tripulat de la Unió Soviètica en 1982 a l'estació espacial Saliut 7 en òrbita terrestre. Va ser la tercera missió a l'estació. La tripulant Svetlana Savítskaia va ser la primera dona a l'espai en gairebé vint anys, des de Valentina Tereixkova que va volar en 1963 en el Vostok 6.

Savítskaia se li va donar el mòdul orbital Soiuz T-7 per la privacitat. La tripulació de la Soiuz T-7 va lliurar els experiments i correu per enviar-los de casa a la tripulació Elbrus. El 21 d'agost, els cinc cosmonautes van intercanviar els seients dels Soiuz Ts. Els Dniepers es van desacoblar en el Soiuz T-5, deixant la nova nau Soiuz T-7 per a la tripulació de llarga duració.


Paulius Galaunė

Paulius Galaunė (Pagelažiai, prop d'Ukmergė, 25 de gener de 1890 - Kaunas, 18 d'octubre de 1988) fou un historiador de l'art, conservador de museu, i artista gràfic lituà. Va ser un dels primers directors de museus professionals del país i va fer diverses publicacions sobre temes d'art popular de Lituània. L'apartament de Galaunė i la seva dona, Adele Nezabitauskaitė, una cantant d'òpera, va esdevenir el "Museu de la Família Galaunė" el 1995, i conté les seves pertinences personals, així com les seves obres. Forma part del Museu Nacional d'Art MK Čiurlionis. Gaulané va ser enterrat al cementiri de Petrašiūnai.


Balarama

Balarama (, "Balarāma"), també conegut com a Baladeva, Balabhadra o Halayudha, és una divinitat de l'hinduisme, germà gran del déu Krixna. Sovint se'l considera com el vuitè avatar del déu Vixnu. També se'l coneix com a una manifestació de Shesha, la gegantina serp sobre la qual descansa Vixnu. Se'l representa amb una arada.


Tractat sobre el Comerç d'Armes

El Tractat sobre el Comerç d'Armes (TCA) és un tractat internacional multilateral que no ha entrat en vigor que regula el comerç internacional d'armes convencionals. El comerç internacional d'armes s'ha estimat en uns 70.000 milions de dòlars a l'any.

El tractat va ser negociat en una conferència mundial sota els auspicis de les Nacions Unides, des del 2 fins al a 27 de juliol 2012, a Nova York. Com que no va ser possible arribar a un acord sobre un text definitiu en aquell moment, una nova reunió per a la conferència estava prevista per del 18 fins al a 28 març, 2013. El 2 d'abril de 2013, l'Assemblea General de l'ONU va adoptar el TCA. El tractat va ser signat per 128 estats i ratificat per 60. L'acord entrarà en vigor el 24 de desembre de 2014, després d'haver estat ratificat o s'han adherit als necessaris 50 estats.


Igor Miladinović

Igor Miladinović (en serbi: Игор Миладиновић; nascut el 25 de gener de 1974) és un jugador d'escacs serbi, que té el títol de Gran Mestre des de 1993. Ha representat les federacions de Iugoslàvia (1993-95), Grècia (1995-2004), Sèrbia i Montenegro (2004-06) i Sèrbia. Havia estat casat amb la Gran Mestre Femení Anna-Maria Botsari.

A la llista d'Elo de la FIDE de febrer de 2015, hi tenia un Elo de 2570 punts, cosa que en feia el jugador número 4 (en actiu) de Sèrbia. El seu màxim Elo va ser de 2630 punts, a la llista de juliol de 2004 (posició 67 al rànquing mundial).


Simfonia núm. 16 (Mozart)

La "Simfonia núm. 16 en do major", K. 128, és una composició de Wolfgang Amadeus Mozart acabada el maig de 1772. Fou la primera de les tres simfonies compostes en aquesta època, amb setze anys. És una de les obres que va compondre a Salzburg després d'arribar del viatge d'Itàlia i abans de tornar a marxar. L'autògraf de la partitura es conserva en la Staatsbibliothek Preußischer Kulturbesitz de Berlín.

La simfonia té la instrumentació bàsica de dos oboès, dues trompes i corda. L'obra s'estructura segons l'esquema italià clàssic de la simfonia amb tres moviments:
# "Allegro maestoso", en compàs 3/4.
# "Andante grazioso", en compàs 2/4.
# "Allegro", en compàs 6/8.

El primer moviment, en forma sonata, tot i tenir el compàs 3/4, a causa de la presència de tresets sembla un 9/8. Tanmateix, d'acord entra la segona part de l'exposició es mostra que el veritable compàs del moviment és 3/4. El desenvolupament és breu, però amb denses modulacions.

:<score>
\relative c" {
 \tempo "Allegro maestoso"
 \time 3/4
 <c e, g,>4\f g r |
 \times 2/3 { c8-.\p d-. c-. } \times 2/3 { d-. e-. d-. } \times 2/3 { e-. f-. e-. } |
 \times 2/3 { f8-. g-. f-. } \times 2/3 { a-. g-. f-. } \times 2/3 { e-. f-. g-. } |
 \times 2/3 { a8-. g-. f-. } \times 2/3 { e-. d-. c-. } \times 2/3 { b-. c-. d-. } |
</score>

Els oboès i les trompes desapareixen en el segon moviment, també escrit en forma sonata, en el qual només intervenen els instruments de corda. Els instruments de vent es reincorporen, però, en el tercer moviment –en do major–, que és una alegre dansa composta en una forma de rondó alterada, amb una coda final.


Amomum

Amomum és un gènere de plantes de la família de Zingiberaceae, tal com cardamom negre ("Amomum subulatum"). Aquestes plantes es caracteritzen per la seva fragància i la seva acritud.


Incendi de Moscou de 1812

LIncendi de Moscou de 1812 va esclatar el 14 de setembre de 1812 a Moscou en el dia en què la majoria de tropes russes i la majoria dels residents van abandonar la ciutat i les tropes d'avantguarda de Napoleó entraren a la ciutat després de la Batalla de Borodinó. L'incendi va durar fins al 18 de setembre i s'estima que va destruir les tres quartes parts de Moscou.


Eliyahu Rips

Eliyahu Rips (; ; ) (1948) és un matemàtic israelià conegut per les seves investigacions en el camp de l'àlgebra i pel polèmic descobriment del codi secret de la Bíblia.

Rips nasqué i creixé a Letònia (aleshores part de l'URSS). Fou el primer estudiant d'institut de Letònia que participà en l'Olimpíada Internacional de Matemàtiques. El 1969, Rips (aleshores estudiant de la Universitat de Letònia) intentà immolar-se en protesta contra la invasió soviètica de Txecoslovàquia. Com a conseqüència, fou empresonat pel govern soviètic, però gràcies a la pressió de matemàtics occidentals se li deixà marxar a Israel el 1972.

Després de doctorar-se, Rips s'uní al Departament de Matemàtiques de la Universitat Hebrea de Jerusalem. Es feu famós gràcies a les seves investigacions en teoria de grups. Rips rebé el Premi Erdős de la Societat Matemàtica Israeliana el 1979 i fou ponent en el Congrés Internacional de Matemàtics del 1994.

El 1994, Rips, juntament amb Doron Witztum i Yoav Rosenberg, publicà un article a la revista "Statistical Science" en el qual afirmaven que havien trobat missatges codificats en el text hebreu pertanyent al llibre del Gènesi. El 1997, el seu descobriment fou l'eix central del llibre "El codi secret de la Bíblia", de Michael Drosnin. Des d'aleshores, el codi bíblic ha causat molta polèmica. Nombrosos científics s'han mostrat escèptics i han assenyalat alguns errors en les investigacions de Rips i els seus col·legues.


Le Portrait de Manon

Le Portrait de Manon ("El retrat de Manon") és una òpera en un acte amb música de Jules Massenet i llibret en francès de Georges Boyer. S'estrenà al Teatre Nacional de l'Opéra-Comique de París el 8 de maig de 1894.

És una seqüela de l'òpera "Manon" (1884) del mateix compositor, àmpliament considerada la seva obra mestra. "Le Portrait de Manon", en canvi, a penes va assolir una fracció de l'aplaudiment de l'original i rarament es representa avui dia, tot i que excepcionalment s'estrenà a Catalunya al Gran Teatre del Liceu de Barcelona el 25 de maig de 2007.


Getting Better

«Getting Better» («"Posant-se Millor"») és una cançó de The Beatles, publicada com la quarta pista de l'àlbum de 1967 "Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band". Acreditada al tàndem Lennon–McCartney, el seu principal compositor és Paul McCartney, amb algunes contribucions a la lletra de John Lennon.

Un conegut incident ocorregué enregistrant aquesta cançó. El 21 de març de 1967, dia en què el productor George Martin afegí un solo de piano a «Lovely Rita», Lennon es queixà que no estava bé i que no es podia concentrar. Equívocament, havia pres LSD en lloc d'un estimulant. Martin, que no ho sabia, el pujà al terrat d'Abbey Road Studios perquè li toqués l'aire i tornà a l'estudi on l'esperaven Harrison i McCartney. Ells dos, que sabien el vertader perquè del malestar de Lennon, corregueren cap al terrat tan bon punt ho saberen per evitar un possible accident.


Guisandera

L'escultura urbana coneguda pel nom Guisandera, ubicada al carrer Gascona, a la ciutat d'Oviedo, Principat d'Astúries, Espanya, és una de les més d'un centenar que adornen els carrers de l'esmentada ciutat espanyola.

El paisatge urbà d'aquesta ciutat, es veu adornat per obres escultòriques, generalment monuments commemoratius dedicats a personatges d'especial rellevància en un primer moment, i més purament artístiques des de finals del .

L'escultura, feta de bronze, és obra de María Luisa Sánchez-Ocaña, i està datada 2000.

Amb aquesta obra es tracta de donar reconeixement a totes les mares, a les quals se'ls homenatja per la seva tasca silenciosa, pacient, tant dom mestresses de casa, com en treballs realitzats en fondes, posades, cases de menjars i sidreries.

La composició representa una dona entre fogons i una nena que mira atenta seves evolucions i consells. Les figures estan situades arran de terra, creant la proximitat que aquestes dones proporcionaven a tots els membres de les seves llars i amb els quals treballaven.

Malgrat això hi ha una placa a terra amb el nom de l'autora i la data de col·locació de l'obra.


Citando a L.C.

L'escultura urbana coneguda pel nom Citando a L.C., ubicada a la carrer Julián Clavería, delante de la fachada principal de la Facultad de Químicas, a la ciutat d'Oviedo, Principat d'Astúries, Espanya, és una de les més d'un centenar que adornen els carrers de l'esmentada ciutat espanyola.

El paisatge urbà d'aquesta ciutat, es veu adornat per obres escultòriques, generalment monuments commemoratius dedicats a personatges d'especial rellevància en un primer moment, i més purament artístiques des de finals del .

L'escultura, feta de granit, és obra d'Amador Rodríguez "Amador", i està datada 1989.

Es tracta d'un monòlit de dimensions considerables (200x40x45 centímetres), que se situa en els jardins d'accés a la facultat de Químiques de la Universitat d'Oviedo, que presenta un plantejament formal, d'estil constructivista típic dels anys 70 de l'escultura a Espanya, i que en l'autor s'inicia al voltant de 1972. L'obra presenta harmonia, equilibri i alhora ritme a l'obra que a més presenta talls en aresta, els quals donen lloc a plànols de fortes caràcter experimental mitjançant el que pretén fusionar geometria i naturalesa.


Elgg

Elgg és una plataforma de serveis de xarxa social de codi obert que ofereix la creació de blogs, treball en xarxa, comunitat, recol·lecció de notícies via canals d'informació web i intercanvi d'arxius. Tot pot ser compartit entre els usuaris, utilitzant els controls d'accés i pot ser catalogat mitjançant etiquetes.

Elgg va ser iniciat originalment per Ben Wedmuller i David Tosh. Posteriorment van fundar l'empresa Curverider per continuar el desenvolupament del programari i vendreserveis relacionats. El 2009, Werdmuller es va retirar i va començar Outmap. La primera versió va ser realitzada el 18 d'agost de 2008. Va ser reescrita des de zero i amb diverses característiques noves de gran abast com are: un nou model de dades; importar/exportar; suport per OpenDD i més.

Elgg està llicenciat sota la GPL, i corre sobre la plataforma LAMP (Linux, Apache, MySQL i PHP). Els detalls es poden trobar en la pàgina web del projecte.

El 2008 el periodista de codi obert Mayank Sharma va escriure el llibre "La xarxa social Elgg (Elgg Social Networking)" i s'aplica a les versions 0.x. El llibre està recolzat pel director tècnic Ben Werdmuller.

L'agost de 2008, Elgg va ser nomenada com la millor plataforma social de treball en xarxa de codi obert per InfoWorld.


Banc d'Israel

El Banc d'Israel (en hebreu: בנק ישראל) és el banc central d'Israel. Està situat a Jerusalem, amb una sucursal a Tel Aviv. Des de 2013, el governador actual és Karnit Flug, la primera dona en ocupar aquest càrrec.


Riu Saint Clair

El Riu Saint Clair (en anglès:"St. Clair River") del centre d'Amèrica del Nord fa 65 km de llargada i el seu cabal és de 5.200 m³/s i drena el Llac Huron dins el Llac St Clair, formant part de la frontera internacional entre Canadà i els Estats Units entre Ontàrio i Michigan. Forma part significativa de la important navegació interior dins dels Grans Llacs d'Amèrica del Nord. Alguns el consideren un
"strait"(estret). Flueix cap al sud i prop de la desembocadura forma un delta a la regió coneguda com "St. Clair Flats".


L'Azərbaycan Sovet Sosialist Respublikasının Himni (Himne de la República Socialista Soviètica de l'Azerbaidjan) va ser l'himne nacional de la República Socialista Soviètica de l'Azerbaidjan quan era una de les repúbliques de la Unió Soviètica, va ser usat de 1944 a 1992 (la lletra va ser modificada el 1978). Va ser compost per Üzeyir Hajibeyov, que també va compondre l'actual Azərbaycan Respublikasının Dövlət Himni (Himne nacional de la República de l'Azerbaidjan).


Lluís de Prades i d'Arenós

Lluís de Prades i d'Arenós (? - Roma, 1429) fou un eclesiàstic català, bisbe de Mallorca i de Tortosa, i cambrer de Benet XIII.

Fill de Joan I de Prades, senescal de Catalunya i comte de Prades i baró d'Entença, i de Sança Eximenis d'Arenós.

Lluís de Prades, quan mor el bisbe de Mallorca Pere Cima, és un dels candidats a la prelatura, però el Capítol reunit el 2 de maig de 1390 elegeix a Jaume Ribes.Climent VII considera que l'elecció és una prerrogativa papal i nomena el 28 de juny a Lluís de Prades, batxiller en Decrets per la universitat de Lleida, notari pontifici i paborde del mes de gener de la catedral de València, com a bisbe de Mallorca, estant aquest a la cort papal d'Avinyó.

Arriba A Mallorca l'1 d'abril de 1392, i fa l'entrada solemne a la ciutat i la catedral. Una vegada assentant al bisbat, Joan I li encomana en 1392 la tasca d'aturar les banderies a l'illa, i acusat de parcial, li revoca l'encàrrec el 1394. Els dies 22 i 23 d'abril de 1395 celebra un sínode on es publiquen diverses constitucions. El 16 de setembre de 1401 aconsegueix de Benet XIII un breu pontifici per proveir un fons d'ajut per mantenir els eclesiàstics de la seva diòcesi mentre estudien en qualsevol universitat del regne. En 1404 realitza una visita pastoral per Mallorca i Menorca.

Entre 1403-1404 i 1407 hi ha un canvi en la possessió dels bisbats de Tortosa i Mallorca: Primer, és nomenat Francesc Climent com a bisbe de Mallorca, i Lluís de Prades és traslladat al bisbat de Tortosa, però sembla que aquest canvi no fos efectiu i tant Francesc com Lluís no ocuparen els respectius bisbats. De fet, el mateix 1404 Lluís tornava a dirigir els assumptes de la diòcesi de Mallorca.

Als anys següents passarà cada vegada menys temps en el seu bisbat. Així, el 29 de juliol de 1406 surt cap a Savona per visitar Benet XIII; i tot i que torna a Mallorca, on el 5 de febrer de 1404 col·loca la primera pedra de la tercera columna i l'inici dels fonaments de la quarta columna de la catedral, torna a moure's, i així en setembre del mateix any estava a València, i en desembre assisteix al Concili de Perpinyà, on es mostra com un ferm partidari de Benet XIII.

Al febrer de 1410 fou un dels candidats al bisbat de Barcelona en morir el bisbe Francesc de Blanes. Des d'aquest any, en què l'anterior cambrer de la cúria papal, l'arquebisbe de Narbona passa a l'obediència d'Alexandre V, Lluís de Prades ocupa el càrrec de cambrer, fins a, almenys, 1415, seguint la cort papal de Benet XIII. En 1416 torna a Mallorca acompanyat de Sant Vicent Ferrer, però de seguida torna a Peníscola, on residia.

En 1424 estava Alfons de Borja administrant les rendes del bisbat de Mallorca, a instàncies d'Alfons el Magnànim, deixant a Lluís de Prades, partidari ferm de Benet XIII, sense recursos, malalt i exiliat a Roma, ciutat on acabarà morint l'any 1429.


Harz

El Harz (A.F.I. [ˈhɑːɐ̯t͡s]) és la serralada més alta del nord d'Alemanya. El seu terreny escarpat s'estén a través de parts de la Baixa Saxònia, Saxònia-Anhalt i Turíngia. El nom Harz deriva de la paraula procedent de l'alt alemany mitjà «hardt» i «hart» (boscos de muntanya), llatinitzat com «hercynia» i d'aquest al terme hercinià. El Brocken és el cim més alt del Harz, amb una alçada de 1.141,1 metres (3.744 peus) sobre el nivell del mar. El Wurmberg (971 msnm) és el pic més alt de la Baixa Saxònia.


Jasmin Repeša

Jasmin Repeša, és un entrenador de bàsquet croat nascut l'1 de juny de 1961, a Čapljina, República Socialista de Bòsnia i Hercegovina, RFS Iugoslàvia. La temporada 2012-13 va compaginar els càrrecs d'entrenador de l'Unicaja de Màlaga i seleccionador nacional de Croàcia, amb qui va aconseguir la quarta posició a l'Eurobàsquet d'Eslovènia.


Cançons sense paraules

Cançons sense paraules "(Lieder ohne Worte", en alemany) és una sèrie de petites peces per a piano del compositor romàntic Felix Mendelssohn, escrites entre els anys 1829 i 1845.

Els vuit volums de "Cançons sense paraules", cadascun d'ells compost per sis cançons o Lieder, van ser escrits en diversos moments de la vida del compositor i van ser publicats per separat. El piano es va convertir en un instrument cada vegada més popular a l'Europa del , fins a arribar a ser un element estàndard en moltes llars de classe mitjana. Les diferents peces que conformen aquesta col·lecció estan a l'abast dels pianistes de diferents habilitats i això sens dubte va contribuir a la seva popularitat. Aquesta gran acceptació per part dels aficionats ha fet que molts crítics els hi otorguin una escàs de valor musical.

El primer volum va ser publicat per Novello a Londres (1832) com "Original Melodies for the Pianoforte" (Melodies originals per a piano), però els volums posteriors van usar el títol de Cançons sense paraules.

Les obres formen part de la tradició romàntica d'escriure breus peces líriques per a piano, tot i que el concepte específic de "Cançó sense paraules" era nou. La seva germana, Fanny Mendelssohn, va escriure una sèrie de peces similars (encara que no amb aquest títol) i, segons alguns musicòlegs, podria haver ajudat a inspirar el concepte. El títol de "Cançó sense paraules" sembla haver estat invenció pròpia de Felix Mendelssohn. El 1828, Fanny va escriure en una carta "La celebració del meu aniversari va anar molt bé... el Fèlix m'ha donat una 'cançó sense paraules' per al meu àlbum (darrerament n'ha escrit de molt boniques)".

Mendelssohn es va resistir als intents d'interpretar al peu de la lletra el títol de cançons, i va mostrar el seu desacord quan el seu amic Souchay va tractar de posar text a la música per convertir-les en cançons en sentit literal:

El que la música que m'agrada m'expressa, no és un pensament massa "indefinit" com per posar-hi paraules, sinó al contrari, massa "definit". {Les cursives són de Mendelssohn.}


Jordi Ballart i Pastor

Jordi Ballart i Pastor (Terrassa, 8 de febrer del 1980) és un polític terrassenc i alcalde de Terrassa, càrrec al qual va arribar el 2012, després de la renúncia de Pere Navarro i Morera, que es presentava com a candidat del PSC a les eleccions al Parlament de 2012.

Llicenciat en Ciències Polítiques (UAB), va ser el primer secretari del PSC a Terrassa i membre del Consell Nacional fins que el 2 de novembre de 2017 va deixar de formar-ne part. A l'Ajuntament de Terrassa, del qual és regidor des del 2005, ha estat tinent d'alcalde de Planificació Urbanística i Territori, àrea que inclou les responsabilitats d'Urbanisme, Obres Públiques, Mobilitat, Via Pública i Seguretat Ciutadana, i portaveu del Grup Municipal del PSC fins que assumí l'alcaldia el 2012.

El 2015 Jordi Ballart es va presentar a les eleccions municipals i va assolir 9 regidors. Gràcies al suport de (CIU), Ballart fou investit alcalde el 13 de juny de 2015.

El 2 de novembre de 2017 va abandonar l'alcaldia, en dimitir, i va abandonar simultàniament la militància al PSC per desacords amb el partit, especialment degut al suport del PSC a l'aplicació de l'article 155 de la Constitució espanyola a Catalunya, i el posterior empresonament d'alguns membres del Govern Puigdemont.

El 15 de desembre de 2018 va presentar la nova formació Tot per Terrassa, amb la qual guanyà leseleccions municipals de 2019. El 15 de juny del 2019 va tornar a ser proclamat alcalde de Terrassa per majoria absoluta, després d'un pacte entre Tot per Terrassa i Esquerra Republicana de Catalunya.

La seva parella és Ignasi Sagalés, assessor de Tot per Terrassa a la Diputació de Barcelona i amb qui té tres fills, que van adoptar l'any 2019.


Deadline at Dawn

Deadline at Dawn és una pel·lícula negra estatunidenca de Harold Clurman estrenada el 1946. Adaptació d'una novel·la de William Irish i produït per RKO Pictures, és sobretot destacable per a la fotografia de Nicholas Musuraca, els seus papers secundaris i les falses pistes del guió. És l'única pel·lícula del seu director (escenògraf de teatre).


Museu Darder

El Museu Darder és un museu que està ubicat a Banyoles, al Pla de l'estany. Forma part de la Xarxa de Museus Locals de Catalunya-Girona. És un dels més antics de les comarques gironines. Inaugurat el dia 22 d'octubre de 1916, va patir pocs canvis fins a la seva remodelació total, iniciada el 2003. El 2007 va obrir de nou les portes, incorporant a les col·leccions d'història natural una part dedicada a explicar el fenomen hidrogeològic de la conca lacustre de l'Estany de Banyoles, un fet que s'havia intentat des de molt temps enrere.


Torneig de Wimbledon 2011

El Torneig de Wimbledon 2011, conegut oficialment com a Wimbledon Championships 2011, és una competició de tennis masculina i femenina disputada sobre gespa que pertany a la categoria de Grand Slam. La 125a edició es va celebrar entre el 20 de maig i el 3 de juny de 2011 a l'All England Lawn Tennis and Croquet Club de Wimbledon, barri de Londres, Anglaterra.


Azitromicina

L'azitromicina (EFG, Zitromax) és una azalida, una subclasse d'antibiòtics macròlids. L'Azitromicina és un dels antibiòtics més venuts del món. És un derivat de l'eritromicina, amb un àtom de nitrogen metil-substituït incorporat a l'anell lactona, de forma que aquest queda constituït per 15 àtoms.

L'azitromicina s'utilitza per tractar o prevenir certes infeccions bacterianes, habitualment les que causen otitis mitjana, faringitis per estreptococs, pneumònia, febre tifoide i sinusitis. En els últims anys, s'ha utilitzat per prevenir infeccions bacterianes en infants i en persones amb el sistema immunitari dèbil.


París-Roubaix 1943

La París-Roubaix 1943 fou la 41ª edició de la París-Roubaix. La cursa es disputà el 25 d'abril de 1943, després de tres edicions sense disputar-se per culpa de la Segona Guerra Mundial, i fou guanyada pel belga Marcel Kint, que s'imposà a l'esprint als seus quatre companys d'escapada en la meta de Roubaix.

52 ciclistes acabaren la cursa.


Pala de Morrano

La Pala de Morrano és una pala que es troba en el terme municipal de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
«Possiblement el nom és l'equivalent ibero-aquità del romànic morro».

El pic, de 2.639,1 metres, s'alça a la carena que delimita les valls de Dellui (NE) i la de Morrano (SO); i está situada al nord-oest de la Collada.


París-Roubaix 1951

La París-Roubaix 1951 fou la 49a edició de la París-Roubaix. La cursa es disputà el 8 d'abril de 1951 i fou guanyada per l'italià Antonio Bevilacqua, que s'imposà en solitari en la meta de Roubaix.

202 ciclistes prenen la sortida, acabant-la 96 d'ells.


Bernadette Peters

Bernadette Peters nascuda Bernadette Lazzara, (Ozone Park, Queens, Nova York, 28 de febrer de 1948) és una actriu, cantant i autora de llibres infantils estatunidenca. Durant el transcurs d'una carrera que s'estén durant 5 dècades ha estat protagonista de teatre musical, cinema, televisió, a més de realitzar concerts en solitari i diversos enregistraments. És un dels intèrprets més aplaudits a Broadway, havent estat nominada fins a set vegades al Premi Tony, dels quals n'ha guanyat dos (a més d'un premi honorífic), i ha rebut nou nominacions als Premis Drama Desk, dels quals n'ha guanyat tres. Quatre dels registraments que ha protagonitzat han guanyat el Premi Grammy.

Vista per molts com la principal intèrpret dels treballs de Stephen Sondheim, Peters és principalment remarcada pels seus papers a Broadway, incloent "Mack & Mabel", "Sunday in the Park with George", "Song and Dance", "Into the Woods", "Annie Get Your Gun", "Gypsy" i "Hello, Dolly!".

Peters va debutar a l'escenari com a actriu infantil a la dècada de 1960, i al cinema i a la televisió als 70. Va ser aplaudida pels seus primers treballs i per les aparicions a "The Muppet Show", "The Carol Burnett Show" i d'altres programes televisius, així com per les seves aparicions en pel·lícules com "Silent Movie", "The Jerk", "Pennies from Heaven" i "Annie". Durant la dècada de 1980 tornà als escenaris, on es convertiria en una de les estrelles de Broadway més conegudes durant tres dècades. Ha enregistrat sis àlbums en solitari i diversos enregistraments dels musicals on treballava; i habitualment actua en concerts en solitari. Peters segueix treballant al cinema i a la televisió, on ha estat nominada per a 3 Premis Emmy i tres Premis Globus d'Or, guanyant-ne un.


Ehrwald

Ehrwald és un municipi del districte de Reutte, a l'estat del Tirol (Àustria).

Ehrwald està situat a la base sud del Zugspitze (2950 metres), que és la muntanya més alta d'Alemanya però que és fronterera amb Àustria. La ciutat es troba connectada al Zugspitze amb el telecabina "Tiroler Zugspitzbahn".

La seva estació d'esquí està enllaçada amb la de Garmisch-Partenkirchen que es troba a la vessant alemanya de la muntanya.


Enrique Iglesias

Enrique Miguel Iglesias Preysler (8 de maig de 1975) més conegut simplement com a Enrique Iglesias és un cantant espanyol, compositor i actor ocasional, popular tant en els mercat llatins com hispans als Estats Units. És un cantant contralt. És fill del cantant Julio Iglesias. Als cinc anys de començar la seva carrera musical durant la dècada de 1990, es convertia en més gran venedors d'àlbums en castellà d'aquella dècada, canviant al mercat en llengua anglesa abans del canvi de mil·lenni signant un contracte per diversos discos amb Universal Music Group per uns sense precedents 50.000.000 de dòlars per llançar els seus discos en espanyol i Interscope Records per llançar els àlbums en anglès. El 2010, es va separar d'Interscope per signar amb una altra discogràfica d'Universal Music Group, Universal Republic.

Iglesias ha venut uns 100 milions d'enregistraments a escala mundial (uns 70 milions d'àlbums), que el van fer Hamid Kitchoui un dels millors artistes de llengua espanyola de tot el temps.

Ha tingut cinc "Billboard Hot 100" amb cinc senzills entre ells dos números u, i ha tingut 22 senzills "Billboard's Hot Latin Tracks". També ha tingut deu cançons en la "Billboard's Dance charts", més que qualsevol altre solista masculí. Conjuntament, Iglesias n'ha tingut 68 temes en els diversos "Billboard", i el "Billboard" l'ha anomenat "El Rei de Pop Llatí" i "El Rei del Dance" i el segon artista llatí dels anys 1986 al 2011, sent Luis Miguel el primer.


Dactylorhiza

Dactylorhiza és un gènere d'orquídies que inclou unes seixanta espècies, les quals estan estretament relacionades amb el gènere "Orchis". El nom "Dactylorhiza" procedeix de les paraules gregues "daktylos" (dit) i "rhiza" (arrel). Això és per la forma dels dos tubercles subterranis que caracteritza les espècies del gènere. "Dactylorhiza" va estar anteriorment classificada dins del gènere "Orchis". Es distribueixen des d'Europa fins a Àsia Central. Aquestes orquídies es troben distribuïdes al llarg de la zona subàrtica i la part temperada de l'hemisferi nord: a Europa, des d'Escandinàvia fins al nord d'Àfrica; fins i tot a Madeira, Islàndia, oest d'Àsia, nord d'Àsia, l'Himàlaia, Amèrica del Nord i també a Alaska.

Són d'hàbit terrestre i tenen tubercles. Aquestes orquídies terrestres es desenvolupen en sòls bàsics i prats humits, llindes de boscos i en àrees on l'arbreda està aclarint-se. En aquestes gruixudes tiges subterrànies poden emmagatzemar gran quantitat d'aigua, que els permeten sobreviure en condicions de sequera. Tenen grans fulles lanceolades, i en la majoria de les espècies, també clapejades. Desenvolupen una tija llarga que aconsegueix una alçada de 70-90 cm. Les fulles de la part superior són més petites que les fulles més baixes de la tija.

La inflorescència, comparada amb la longitud de la planta, és més aviat curta, i és un raïm compacte amb unes 25-50 flors. Aquestes es desenvolupen a partir d'uns capolls axil·lars. Els colors predominants són gradacions del rosa roent, clapejats amb taques més fosques.


II Gran Trofeu Jorba-Preciados

El II Gran Trofeu Jorba-Preciados tingué lloc el 26 de setembre de 1965 a l'avinguda del Portal de l'Àngel de Barcelona, en el marc de les festes de la Mercè. Va ser el tretzè concurs de castells de la història i la segona de les tres edicions del Gran Trofeu Jorba-Preciados, celebrades els anys 1964, 1965 i 1966. Fou un concurs de castells organitzat per la casa comercial Jorba-Preciados, formada pels grans magatzems barcelonins Jorba i les madrilenyes Galerías Preciados.

Hi participaren les sis colles aleshores existents, una menys respecte a l'edició de l'any anterior degut a la desaparició de la Muixerra de Valls. Per ordre de classificació van ser: la Colla Vella dels Xiquets de Valls, els Nens del Vendrell, els Castellers de Vilafranca, la Colla Nova dels Xiquets de Tarragona, la Colla Vella dels Xiquets de Tarragona i els Minyons de l'Arboç. La victòria fou per la Colla Vella dels Xiquets de Valls, que van descarregar el 2 de 7, el 4 de 8, que fou el màxim castell assolit en aquell concurs, i el 3 de 7 aixecat per sota.

Els Castellers de Vilafranca hi van descarregar el primer 5 de 7 del seu historial.


Jocs Europeus

Els Jocs Europeus és un esdeveniment esportiu en el qual participaran esportistes de tots els països d'Europa pertanyents als Comitès Olímpics Europeus. La primera edició es va celebrar a Bakú, la capital de l'Azerbaidjan entre el 12 de juny de 2015 fins al 28 de juny de 2015.

Els Jocs seran una versió reduïda dels Jocs Olímpics i semblants a altres jocs regionals que es celebren a diferents parts del món, com els Jocs dels Petits Estats d'Europa, els Jocs del Mediterrani, els Jocs de la Lusofonia... L'organització i la regulació d'aquests Jocs estarà sota la responsabilitat dels Comitès Olímpics Europeus i la supervisió del Comitè Olímpic Internacional.


Jennifer Love Hewitt

Jennifer Love Hewitt (Waco, Texas, 21 de febrer de 1979) és una actriu, autora, productora i cantant estatunidenca. Va començar a actuar de petita en anuncis i en sèries de televisió al Disney Channel i després a la Fox, i en pel·lícules com "I Know What You Did Last Summer" i la seva seqüela. Posteriorment també va tenir èxit protagonitzant les sèries de televisió "Ghost Whisperer" i "The Client List"

Com a cantant ha treballat amb les productores Medlac Records, Atlantic Records i Jive Records. És coneguda principalment per fer cançons d'estil pop i per tenir una veu de soprano. Fins avui, el seu senzill més reeixit és «How Do I Deal», que va aconseguir el 1999 el lloc 59 en les llistes d'èxits musicals dels Estats Units, i la vuitena posició a Austràlia. A més, ha participat també en la promoció de projectes d'actors.

La seva aparença física ha estat tema d'atenció de molts mitjans de comunicació al llarg de la seva carrera. Nomenada com la dona més sexy del món el 1999 i la dona més sexy de la televisió el 2008, ha estat guardonada moltes vegades per les publicacions de revistes com "Maxim", "TV Guide", "FHM" i molts lectors d'aquests periòdics. El 2007, es van publicar unes fotos paparazzi d'ella en una platja, en les quals estava passada de pes, posteriorment es va queixar per les crítiques que li van fer, sent recolzada per altres celebritats i donant-li a la revista "People" cobertura informativa.


Curiosity

El Curiosity és un "rover" que està explorant el cràter Gale a Mart, com a part de la missió "Mars Science Laboratory" (MSL) duta a terme per la NASA.

Va ser llançat des de Cap Canaveral el dia 26 de novembre del 2011, a les 16:02 CET a bord de la nau espacial MSL i va aterrar satisfactòriament a Aeolis Palus, al cràter Gale de Mart el 6 d'agost de 2012, a les 07:17 CET. El punt d’aterratge del "Curiosity" (anomenat "Bradbury Landing"), és a menys de 2,4 km del centre del punt d'aterratge fixat la NASA pel "rover" després d'un viatge de 563,000,000 km.

Alguns dels objectius del "rover Curiosity" són obtenir informació del clima de Mart, de la seva geologia, investigar si la vida a Mart podria haver estat possible investigant el rol de l’aigua i estudiant-ne l'habitabilitat planetària, i també preparar una possible futura exploració humana.


Martiri de santa Llúcia

El Martiri de santa Llúcia és una pintura sobre taula obra de Bernat Martorell realitzada entre 1435 i 1440. Actualment es conserva al Museu Nacional d'Art de Catalunya.

És una de les taules cimeres d'un retaule dedicat a santa Llúcia amb tres carrers, dos pisos i àtic i, probablement, amb predel·la. La taula cimera central, probablement un "Calvari", s'ha perdut i l'altra taula de l'àtic, "Santa Llúcia repartint almoina", va pertànyer a la col·lecció privada d'Antonio Gallardo, fins a la seva donació al Museu Nacional d'Art de Catalunya formant part de Col·lecció Antonio Gallardo Ballart.


Neil Emblen

Neil Emblen (nascut el 19 de juny de 1971) és un futbolista anglès que és entrenador de la selecció de futbol de Nova Zelanda sub-23. Jugà com a centrecampista en la seva carrera futbolística.

Emblen ha jugat la majoria de la seva vida en el futbol anglès, amb el Millwall FC, el Wolverhampton Wanderers FC, el Crystal Palace FC, el Norwich City FC i el Walsall.


Branislav Kubala Daučík

Branislav Kubala Daučík, més conegut com a Branko Kubala, (Sahy, 10 de gener de 1949 - Reus, 25 de febrer de 2018) fou un jugador de futbol, que jugava en la posició de davanter.

Fill gran de Ladislau Kubala Stecz, amb 15 anys estava inscrit en l'escola de jugadors de l'AC Milan. Amb el seu pare com a entrenador, va debutar a l'Estadi de San Mamés amb el RCD Espanyol la temporada 1964-1965, a l'edat de 16 anys i 83 dies, esdevenint així el jugador més jove que mai ha vestit la samarreta blanc-i-blava en competició oficial., i la seva segona i darerra aparició fou davant del FC Sevilla a l'Estadi de Sarrià.

La temporada 1965-66 va marxar al Centre d'Esports Sabadell i després començà l'aventura per Amèrica; primer pel Canadà amb els Toronto Falcons la temporada 1967-68, coincidint amb el seu pare com a entrenador, i l'any 1968 als St Louis Stars i els Dallas Tornado, i fou citat per a incorporarse al servei militar a Espanya. Després del servei, jugà a la UE Sant Andreu i la temporada 1972-73 va fitxar per l'Atlético Malagueño, filial del Málaga Club de Fútbol.


Concordat del 1801

El Concordat del 1801 era un concordat entre Napoleó i Pius VII, signat el 15 de juliol de 1801. Aquest pacte va restaurar la preponderància de l'església catòlica com la religió dominant a l'imperi francès.

El preàmbul diu: «El govern de la República francès reconeix que la religió catòlica, apostòlica i romana és la religió de la majoria dels ciutadans francesos.».
A la revolució francesa, l'Assemblea Constituent havia confiscat les propietats de l'església i dictat una constitució civil per al clergat, que sotmetia l'església al govern de l'estat i abrogava l'autoritat del papa. Ulteriorment, també va suprimir el calendari gregorià i les festes catòliques. El concordat va restaurar certes prerrogatives papals, tot i mantenir la preeminència de l'estat. El pacte reforçava el poder polític de Napoleó en desarmar la resistència dels catòlics contra el seu govern i en controlar la influència del Vaticà als afers polítics. Hauria dit al seu germà: «Conqueridors eficaços no es querellen amb sacerdots: són capaços de controla'ls i de utilitza'ls.». A França, va quedar en vigor fins al 1905.
;Uns articles:
* El govern francès continua nominar els bisbes, però el papa obtingué el dret de destituir-los.
* L'Estat paga un sou al clergat que va jurar fidelitat a les lleis de l'Estat
* La llibertat de celebrar les cerimònies està restaurada
* L'església abandonava tota reivindicació sobre possessions confiscades després de 1790
* El calendari gregorià va ser restaurat l'1 de gener de 1806


Zosterops albogularis

Zosterops albogularis és un zostèrops, per tant un ocell de la família dels zosteròpids ("Zosteropidae") que sobreviu a l'illa Norfolk.


Seamus

«Seamus» és la cinquena cançó de l'àlbum "Meddle" de 1971 de Pink Floyd, i usa una progressió d'acords bluesera. Anys després, la cançó va aparèixer a la versió fílmica de l'obra teatral de Tom Stoppard titulada "Rosencrantz & Guildenstern Are Dead". El nom de la cançó prové del nom del gos (pertanyent al líder d'Humble Pie i de Small Faces, Steve Marriott) qui va udolar a la versió de l'àlbum.


Regne de Saxònia

El Regne de Saxònia (en alemany: "Königreich Sachsen"), que va existir entre 1806 i 1918, va ser un membre independent de la Confederació del Rin, la Confederació Alemanya del Nord i finalment un dels 25 estats de l'Imperi Alemany. Tenia una superfície de 14.993 km² i la seva població era de 2.556.244 habitants el 1871 i de 4.202.216 en 1900. La seva capital era Dresden, anomenada la "Florència de l'Elba" (546.800 habitants el 1910, 515.000 el 1905).

La seva forma de govern era la monarquia constitucional hereditària, amb dues cambres que es reunien cada dos anys. La segona càmera tenia 82 diputats. El regne de Saxònia tenia quatre portaveus en el Consell Federal. La seva constitució datava del 4 de setembre de 1831, modificada posteriorment el 20 d'abril de 1892. El regne de Saxònia es va adherir a la Confederació Alemanya del Nord el 21 d'octubre de 1866 i va formar part del Segon Reich. Desapareix com a Estat el 1918 a conseqüència del Tractat de Versalles, i el seu territori a formar part de la República de Weimar.


Gerardo Bujanda Sarasola

Gerardo Bujanda Sarasola (Sant Sebastià, 1919 - 2019) va ser un polític nacionalista basc, diputat al Congrés durant la Legislatura Constituent i la I Legislatura.

En començar la Guerra Civil Espanyola militava a les Euzko Gaztedi, i s'enrolà voluntari al batalló de Cándido Saseta Echebarría de l'Eusko Gudarostea. Arran del Pacte de Santoña d'agost de 1937 fou fet presoner i durant quatre anys va estar a diversos camps de presoners i penals, inclòs el sanatori de Pontejos (a causa del tifus), en els que fou obligat a fer treballs forçats. El 1941 fou enviat a les colònies africanes espanyoles, i fins al 1946 no va poder tornar al País Basc.

Un cop tornar va treballar com a administratiu a l'empresa Victoriano Luzuriaga, alhora que militava clandestinament al Partit Nacionalista Basc, del que en fou un dels principals dirigents durant aquells anys juntament amb el seu cap, Juan de Ajuriaguerra Ochandiano, Josu Solaun i José María Lasarte Arana.

A les eleccions generals espanyoles de 1977 i 1979 fou elegit diputat per Guipúscoa, alhora que el maig de 1979 fou nomenat membre del Gipuzkoako Buru Batzar del PNB.

Retirat de la política, s'ha dedicat a preservar la memòria dels antics gudaris com ell. En la Fira del Disc de Durango de 2003 va rebre el premi "Argizaiola", i el 19 d'abril de 2015 participà en l'acte "Denok Intxortara!" a Elgeta amb altres antics combatents antifeixistes.


Marcos Vizcaya Retana

Marcos Vizcaya Retana (Gorliz, 1947) és un advocat i polític basc. Llicenciat en dret, ha estat professor de dret civil a la Universitat de Deusto i ha col·laborat als diaris "Deia" (1977-1981) i "La Gaceta del Norte". És casat amb Almudena Salazar Garteiz i té dos fills.

Políticament milità al Partit Nacionalista Basc (PNB), fou elegit diputat per Biscaia a les eleccions generals espanyoles de 1977, 1979 i 1982. Durant el seu mandat fou portaveu del Grup parlamentari Basc i representant seu a la Comissió Mixta de Transferències entre el Govern Basc i el govern central, així com adjunt al lehendakari per a Relaciones amb l'Administració Central. El 1986 abandonà la política i ha treballat al sector privat, on ha estat administrador de 34 empreses.


Sněžka

Sněžka o Śnieżka (en txec i en polonès, "Schneekoppe" en alemany) és una muntanya que fa frontera entre la República Txeca i Polònia, és el punt més prominent entre la serralada de Silèsia i les muntanyes Krkonoše. El seu cim fa 1.602 metres i és el punt més alt de la República Txeca i de tots els Sudets.


Objecte de l'espai profund

Objecte de l'espai profund (o del cel profund) és un terme que sol utilitzar-se en astronomia amateur per a referir-se als objectes celestes que no són del sistema solar (com els planetes, estels i asteroides), ni cap estrella individual o sistemes d'estrelles múltiples. Normalment, aquests objectes no són visibles a simple vista, però els més brillants es poden veure amb un petit telescopi o, fins i tot, amb uns binoculars potents.
Tipus d'objectes de l'espai profund:

* Cúmuls d'estrelles
** Cúmuls oberts
** Cúmuls globulars

* Nebuloses
** Nebuloses brillants
*** Nebuloses d'emissió
*** Nebuloses de reflexió
** Nebuloses fosques
** Nebuloses planetàries
* Galàxies
* Quàsars

Estan classificats segons el catàleg Messier de 110 objectes i el Nou catàleg general (NGC), molt més complet, que conté prop de 8.000 objectes. Molts d'aquests objectes i d'altres inclosos en catàlegs més especialitzats, com el catàleg general Uppsala (UGC), els permeten, als astrònoms aficionats, demostrar els seus dots d'observació i provar els seus equips. Les anomenades "maratons" "Messier" se celebren durant uns determinats dies de l'any i els observadors tracten de veure uns 110 objectes en una sola nit. Una prova molt més exigent basada en la llista "Herschel 400 "està dissenyada per posar a prova telescopis grans.


(266983) Josepbosch

(266983) Josepbosch és un asteroide del cinturó principal descobert el 30 de novembre de 2005 des de l'Steward Observatory, Kitt Peak National Observatory, Arizona, per l'Spacewatch Project. Té un període orbital de 5,24 anys, una inclinació orbital de 12,59761 graus i unes dimensions d'entre tres i sis quilòmetres de diàmetre. Dedicat a instàncies de Robert S. McMillan —fundador i director de l'Spacewatch Project— a Josep Bosch Olivera, nascut l'any 1983 a Bellpuig, fill de l'observador principal de l'observatori de Santa Maria de Montmagastrell, Josep Maria Bosch.


Pic de Comalestorres

El Pic de Comalestorres o de Coma les Torres, és una muntanya que es troba en el terme municipal de la Vall de Boí, a l'Alta Ribagorça; i dins el Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
El pic, de 2.811,9 metres, es troba en la cresta del Massís de Comalestorres, que separa la septentrional Capçalera de Caldes de la meridional Ribera de Caldes. Està situat al sud-est del Portell de Comaloforno i a l'est del Pantà de Cavallers.


Sant Miquel de la Torre

Sant Miquel de la Torre, és una Església que també rep el nom de Sant Miquel d'Avellanacorba, Sant Miquel de Vellanacorba i Sant Miquel de Sacorba. Es tracta d'una església romànica situada al nucli de població de la Vall del Bac del municipi de la Vall de Bianya dins a la comarca de la Garrotxa. Està situada just a tocar de la masia coneguda com la Torre de la Vall del Bac, nom que per si sol ja evoca l'origen de l'edifici: un vell castell medieval que fou patrimoni de la família Bac. És un monument inventariat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És d'estil romànic de finals del segle XII inici del XIII tot i que va tenir alguna reforma el . És un senzill temple d'una sola nau amb campanar d'espadanya sense diferenciació pel que fa a l'absis o capçalera.


Die Gezeichneten

Die Gezeichneten ("Els designats", "Els marcats" o "Els estigmatitzats") és una òpera en tres actes composta per Franz Schreker sobre un llibret en alemany del mateix compositor.

Schreker en va escriure el llibret el 1911 a petició d'Alexander Zemlinsky basant-se en l'obra "Hidalla" del comediògraf alemany Frank Wedekind. No obstant això, Schreker va decidir fer servir el text ell mateix i va acabar la composició de l'obra el 1915. Una versió de concert ampliada de l'obertura a l'òpera, titulada "Vorspiel zu einem Drama", es va estrenar al Musikverein de Viena el 8 de febrer de 1914 per l'Orquestra Filharmònica de Viena dirigida per Felix Weingartner. L'òpera sencera es va estrenar el 25 d'abril de 1918 a l'Alte Oper de Frankfurt.

"Die Gezeichneten" és una de les vuit òperes que va compondre Schreker, un del compositors de més èxit en l'òpera i més respectats dins l'àmbit germànic en la seva època. Jueu i músic progressista, els nazis li van fer la vida impossible impedint l'estrena d'algunes de les seves obres i forçant-lo a deixar diversos conservatoris, el que va acabar causant-li un atac al cor del que va morir.


Germaine Lubin

Germaine Lubin (París, 1 de febrer, 1890 - 27 d'octubre, 1979) fou una soprano dramàtica francesa.

Cursà els seus estudis en el conservatori de la seva ciutat natal, on aconseguí primers premis en cant, òpera i òpera còmica. Debutà en l'Opéra-Comique amb Els contes de Hoffmann, i després de la primera guerra mundial passà a l'Òpera, on va cantar, entre altres obres, "Thais, Aïda, Faust, Lohengrin, La Damnation de Faust", etc., i se li deu la creació de "La Llegende de Saint Christopher," de Vincent d'Indy (1920).

Entre les òperes còmiques que estrenà figuren "Le Pays," de Guy Ropartz (1913), i "Pénélope," de Gabriel Fauré (1919).

Fou una gran intèrpret de Wagner i Strauss en òperes com "Tristany i Isolda", que representà amb gran èxit a Bayreuth el 1939. El dictador Hitler l'elogia calorosament. Actuà amb freqüència durant l'ocupació nazi, dant d'aquesta forma lloc que se l'acusés de col·laboracionista. Detinguda el 1944, posteriorment fou condemnada a degradació nacional de per vida, condemna que es reduí a cinc anys en comprovar-se que havia salvat moltes persones.

Germaine Lubin actuà sota la direcció de mestres tan prestigiosos com Bruno Walter i Karajan. Des de 1950 es dedicà a l'ensenyança. Se l'ha definida com una cantant amb un timbre càlid i sensibilitat i intel·ligència extremades, radiants i plenes de frescor. Se la considerà com una de les cantants més destacades del , especialment pel període d'entreguerres.

Estigué casada, des de 1913, amb el poeta francès Paul Géraldy i al 1916 tingueren un fill, Claude. El seu matrimoni va durar fins al 1926. Al 1918, Lubin va conèixer el mariscal Philippe Pétain i van mantenir una càlida correspondència durant un temps; Pétain va declarar la seva voluntat de casar-se amb ella, si era lliure. Lubin seguirà sent una ardent admiradora de Pétain fins a la seva mort el 1951.


Lawrence Kasdan

Lawrence Kasdan (Miami, 14 de gener de 1949) és un director i guionista estatunidenc. Es va fer famós per ser el guionista de les dues seqüeles de "Star Wars", i per participar en la creació, juntament amb George Lucas i Steven Spielberg del personatge d'Indiana Jones, del qual va escriure el guió de la primera pel·lícula, "A la recerca de l'arca perduda".


Monthly Film Bulletin

El Monthly Film Bulletin (MFB) és un periòdic de cinema britànic mensual publicat pel British Film Institute (BFI) entre 1934 i maig de 1991. En aquesta data es va fusionar amb Sight and Sound, una altra publicació del BFI.

Eina de referència, el "MFB " publicava fitxes tècniques i curtes crítiques per a la totalitat de les pel·lícules estrenades en sales al Regne Unit, mentre que S&S proposava – i proposa encara – articles aprofundits sobre una selecció de pel·lícules.

La col·lecció completa ha estat digitalitzada. La seva consulta és de pagament.


La Sociedad Anónima de Peinaje e Hilatura de Lana (SAPHIL) fou una empresa fundada a Terrassa el 1919 com a resultat de la fusió de quatre empreses de filatura d'estam. Coneguda popularment com l'Anònima, l'empresa es dedicà a la manufactura de llana, des de la compra en brut fins a la venda de filatura. El 1920 fundà un centre de producció a Ripoll. Als anys 30 l'empresa tenia un miler treballadors a Terrassa i 340 a Ripoll. Durant els avalots revolucionaris comesos després del triomf del Front Popular durant la Segona República Espanyola, el 1936 foren assassinats Francesc Salvans i Armengol, president de SAPHIL, i el seu fill Joan Salvans i Piera, i el gerent de l'empresa Amadeu Torrens fou trobat mort en circumstàncies estranyes. L'empresa es col·lectivitzà, com quasi totes les de Terrassa, i tornà als seus propietaris al final de la guerra civil. Als anys 50 patí una forta crisi per l'intervencionisme estatal, però continuà modernitzant i reorganitzant la seva estructura fins al final dels 60, en què comença a patir la crisi general del sector tèxtil i anà reduint la seva activitat fins a tancar el 1990. El seu fons ingressà a l'Arxiu Comarcal del Vallès Occidental el 16 de juny de 1992.


Maria Magdalena Heras i Fortuny

Maria Magdalena Heras i Fortuny (Terrassa, 29 de juny de 1953 - Terrassa, 3 d'agost de 2014) fou una cardiòloga catalana.

Del 1972 al 1978 va cursar els estudis de Medicina a l'Hospital de la Santa Creu i Sant Pau de la Universitat Autònoma de Barcelona. Va fer la residència en Cardiologia a l'Hospital Clínic de Barcelona. Doctorada en medicina a la Universitat de Barcelona el 1986.

Del 1987 al 1989 va treballar com a "Research Fellow" al laboratori de recerca de l'aterosclerosi a la Mayo Clinic de Rochester (Minnesota) als Estats Units. Fins al 2011 va ser cap de secció de Cardiologia de l'Hospital Clínic de Barcelona. Màster en Direcció de Serveis Integrats per ESADE, va ser una de les primeres dones catalanes a ser promoguda a la categoria de "Fellow" a les societats científiques "American Heart Association", "American College of Cardiology" i "European Society of Cardiology".

Del 2004 al 2009 va ser membre de la junta executiva de l'associació "Acute Cardiac Care Association" de la "European Society of Cardiology". Com a tal, va dirigir la posada en marxa de l'examen Europeu per l'obtenció del títol d'especialista en el tractament de les malalties cardíològiques agudes, motiu pel qual, el 2013, li va ser concedit el premi "ACCA Award" per la Societat Europea de Cardiologia.

Des del 2010 fins a la seva mort va ser editora en cap de la "Revista Española de Cardiología" Sota la seva direcció, la revista va aconseguir tenir el factor d'impacte més alt (3,342 punts) de totes les revistes mèdiques que es publiquen en castellà.

Va ser professora associada de la Facultat de Medicina de la Universitat de Barcelona, coordinadora de la xarxa de recerca cardiovascular Heracles, membre de l'executiva de la Societat Espanyola de Cardiologia, co-directora del Màster de Cures Cardiològiques Agudes de l'Institut Internacional de Cardiologia, de la Universitat Catòlica de Múrcia i coordinadora d'àrea en el projecte Wikisca.

En el camp de la recerca, va liderar nombrosos estudis de laboratori i clínics multicèntrics sobre diversos aspectes cardiològics, alguns dels quals foren finançats per la Marató de TV3. Les línies de recerca promogudes van ser els registres de cardiopatia isquèmica a Espanya, la malaltia isquèmica en la dona, les diferències en la presentació clínica entre ambdós sexes i influència de l'estat hormonal en la dona, i el rebuig vascular en el trasplantament arterial i la regeneració cardíaca amb cèl·lules mare.

Va publicar 26 capítols de llibres de cardiologia i més de 300 articles científics en revistes especialitzades, alguns en col·laboració amb el doctor Valentí Fuster. En el camp de la divulgació científica, va col·laborar en diverses ocasions en el programa "Cardioactualidad" de la cadena Cardio-TV, així com a la revista "Corazón y Salud" de la "Fundación del Corazón".

Va morir de càncer de pulmó a Terrassa, el 3 d'agost del 2014. Entre les múltiples personalitats del món científic i cultural que van assistir a les seves exèquies, cal destacar el president de la "Sociedad Española de Cardiología", de Valentí Fuster, i del sociòleg Salvador Cardús i Ros el qual va dir unes paraules. La mort de la doctora Heras va desencadenar la publicació de diversos articles glossant la seva vàlua com a persona i com a professional, així com les seves contribucions a la cardiologia clínica en les seves tres vessants: clínica, docent i investigadora. La seva mort va ser notícia en diversos mitjans, destacant l'obituari publicat pel diari anglès "The Independent", a "la Vanguardia", i els "in memoriam" publicats a les pàgines web de la "European Society of Cardiology", de la "Sociedad Interamericana de Cardiología" i de la "Sociedad Española de Cardiología".


Casa Claramunt

La Casa Claramunt és un edifici modernista al municipi de Vilafranca del Penedès protegit com a bé cultural d'interès local. La Casa Claramunt és al nucli històric i monumental de Vilafranca, on contribueix a la introducció de la poètica modernista. Edifici entre mitgeres, d'una crugia, format per planta baixa, entresòl, dos pisos, golfes i terrat. La composició de la façana és simètrica, llevat de la planta baixa que presenta dues portes de diferent amplària.

El projecte, data del 7 de març de 1905 i fou aprovat el 16 de març del mateix any per l'Ajuntament, que el conserva al seu arxiu. La construcció de l'edifici fou encarregada a l'arquitecte Santiago Güell i Grau per Maria Claramunt i Feliu. La construcció s'inscriu dins del llenguatge modernista malgrat la simplicitat de les seves formes, fonamentalment pel motllurat que envolta les seves obertures i pel disseny de la cornisa que corona l'edifici. L'obra presenta relacions formals amb altres realitzades pel mateix arquitecte a Vilafranca, en especial amb la Casa Ramona Quer (1906) del carrer dels Consellers núm. 6.


Esja

El mont Esja (en islandès: "Esjan") és una muntanya que s'estén al llarg del districte de Kjalarnes, a Reykjavík, i és una de les muntanyes que caracteritzen la regió de la capital d'Islàndia. Es tracta d'un volcà que es va formar en el Plistocè tarantià.

La imatge de la muntanya a través del temps ha influït en el valor immobiliari de la ciutat. El cim està a 914 metres sobre el nivell del mar. Hi ha alguns senders a la muntanya i també hi ha àrees per a la recreació a l'aire lliure.


Amietophrynus pantherinus

Amietophrynus pantherinus és una espècie de gripau de la família Bufonidae. És endèmica de Sud-àfrica. El seu hàbitat inclou zones de matollar mediterranis, pantans, llacs i aiguamolls d'aigua dolça, terra arable, terres de pastures, àrees urbanes i estanys. Està amenaçada per la pèrdua del seu hàbitat, a més d'altres obstacles i barreres urbanes com murs, tanques electrificades, canals i carreteres. La fauna introduïda o exòtica com ànecs, peixos i algues també amenacen la qualitat de l'hàbitat on es reprodueixen, i l'èxit de la reproducció de les poblacions. La Unió Internacional per la Conservació de la Natura considera que aquesta espècie es troba en perill d'extinció.


Districte municipal de Klaipėda

El Districte municipal de Klaipėda (en lituà: "Klaipėdos rajono savivaldybė") és un dels 60 municipis de Lituània, situat dins del comtat de Klaipėda. La seva capital és la ciutat de Gargždai.


Transformer

Transformer és el segon àlbum d'estudi de Lou Reed, llançat el 1972, editat el novembre de 1972.


Rhinella rumbolli

Rhinella rumbolli és una espècie de gripau de la família dels bufònids. Viu a altituds d'entre 550 i 1.700 msnm a l'Argentina i Bolívia. El seu hàbitat natural són els boscos perennifolis i rius de muntanya. Està amenaçat per la tala d'arbres, la introducció de peixos depredadors, l'alteració dels règims hidrològics i la infecció dels seus ous per patògens de la família de les saprolegniàcies.


Caecilia subterminalis

Caecilia subterminalis és una espècie de cecília de la família dels cecílids. Es coneix només a partir d'un únic exemplar que només se sap que provenia de l'Equador. No es coneix res més d'aquesta espècie, ni sobre la distribució, abundància o biologia; sol s'especula que tingui una vida subterrània. També es dubta sobre el seu estatus taxonòmic.


First Wave

First Wave fou una sèrie de televisió, de ciència-ficció canadenca, creada per Chris Brancato i emesa entre el 9 de setembre de 1998 i el 28 de febrer de 2001, al canal temàtic Syfy als Estats Units i al Canadà.


Cremat pel sol

Cremat pel sol (rus: "Утомлённые солнцем", "Utomliónnie sólntsem", literalment: "Cansats pel sol") és una pel·lícula del 1994 dirigida pel director i actor rus Nikita Mikhalkov. Entre altres premis, l'aclamat film va guanyar el Gran Premi del Festival de Cinema de Cannes de 1994 i l'Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa. Ha estat doblada al català.


Iván Díaz Ruiz

Iván Díaz Ruiz (Sabadell, 10 de juliol de 1978) és un futbolista català, que ocupa la posició de migcampista. Actualment juga pel Futbol Club Santboià.


Sō Yoshitoshi

Sō Yoshitoshi (宗义智, 1568 - 31 de gener de 1615) va ser un dàimio japonès del domini de Tsushima membre del clan Sō durant el període Sengoku i fins al període Edo de la història del Japó. Algunes vegades en nomenat també com Yoshitomo. Sota la influència de Konishi Yukinaga, va ser batejat amb el nom de Darios. Va prendre part durant les invasions japoneses a Corea convocades per Toyotomi Hideyoshi en la dècada de 1590 i va comandar l'exèrcit durant el setge de Busan.

Durant la batalla de Sekigahara va lluitar al costat del bàndol de Tokugawa Ieyasu contra les forces d'Ishida Mitsunari, de manera que després de la victòria va ser comptat entre els fudai dàimio.


Cap de Copiello

El Cap de Copiello és una muntanya que es troba en el terme municipal de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
El pic, de 2.508,3 metres, s'alça a la carena que separa Aigüissi (O) de la Vall de Sarradé (E); amb el Colladó d'Aigüissi al nord i les Roques Punxentes al sud-oest.


Ш

Ш, ш (en cursiva "Ш", "ш") és una lletra de l'alfabet ciríl·lic. Present en tots els alfabets ciríl·lics d'idiomes eslaus és la vint-i-cinquena lletra en l'alfabet búlgar, la vint-i-sisena al rus, vint-i-setena al bielorús, la vint-i-novena a l'alfabet ucraïnès i la trentena en els alfabets serbocroat i macedònic. El so d'aquesta lletra és equivalent al so del dígraf ix a peix (representat per ʃ en AFI). També es troba aquest so a la sh anglesa, la ch francesa, la sch alemanya, la ש hebrea, la ş turca o la sz polonesa. A la majoria dels idiomes eslaus amb alfabet llatí: txec, eslovac, eslovè i serbocroat, aquest so és escrit amb la lletra š, i per això molts lingüistes l'empren per transliterar ш a l'alfabet llatí.


Les Eleccions presidencials armènies de 2003 van tenir lloc el 19 de febrer i el 5 de març de 2003. Cap candidat va obtenir la majoria en la primera ronda de les eleccion, encara que l'aleshores president Robert Kotxarian va obtenir una mica menys del 50% dels vots. Per tant, es va dur a terme una segona ronda i Kocharyan derrotà Stepan Demirchyan, amb uns resultats oficials que mostraven una victòria per mica més d'un 67% dels vots. No obstant això, tant l'oposició com els observadors internacionals van dir que a les eleccions havien vist grans quantitats de frau electoral i l'oposició no reconegué els resultats de l'elecció.


Cruz Ángel Gallastegi Unamuno

Cruz Ángel Gallastegi Unamuno (Bergara, 3 de maig de 1891 - Pontevedra, 7 de juny de 1960) va ser un enginyer agrònom, genetista de plantes i veterinari, pioner en experimentar amb blat de moro híbrid a Europa, que va treballar intensament per millorar i modernitzar l'agricultura i ramaderia gallega.


Luca Sangalli Fuentes

Luca Sangalli Fuentes (Sant Sebastià, Guipúscoa, 10 de febrer de 1995) és un futbolista professional basc que juga per la Reial Societat com a mitjapunta.

Sangalli va jugar per la Reial Societat donostiarra de juvenil, (tenint minuts en la UEFA Youth League el 2013). Va ser pujat al segon equip el 23 de juny de 2014, i va fer el seu debut professional el 5 d'octubre substituint Eneko Capilla en un empat 1 a 1 fora de casa contra el CD Toledo de Segona Divisió B.

Sangalli va marcar el seu primer gol com a professional el 3 d'octubre de 2015, igualant el marcador en un empat 3 a 3 contra la Sociedad Deportiva Amorebieta. Sent titular indiscutible amb el B va renovar el seu contracte fins al 2019 el 26 de maig de 2017, però es va perdre els primers mesos de la temporada 2017–18 a causa de les lesions.

El 14 d'agost de 2018 Sangalli va ser pujat definitivament al planter de primera i va renovar el seu contracte fins al 2020. Va fer el seu debut en la categoria el 31 d'agost, començant de titular en una derrota 1 a 2 fora de casa contra l'SD Eibar.

El 5 d'octubre de 2018 Sangalli va marcar el seu primer gol professional, fent el segon del seu equip en una victòria 3 a 1 fora de casa contra l'Athletic Club en el derbi basc.


Barberini

La familia Barberini (o Barbarini) és una família de nobles italians de Florència, originària del poble de Barberino Val d'Elsa, a la Toscana, diversos membres de la qual van tenir un paper destacat durant el .

La seva influència va arribar al màxim amb l'elecció del cardenal Maffeo Barberini al tron papal l'any 1623, com a papa Urbà VIII. El seu palau urbà, el Palazzo Barberini, completat el 1633 per Bernini, alberga actualment la Galleria Nazionale d'Arte Antica (Galeria Nacional d'Art Antic) d'Itàlia.


Refugi de la Mussara

El Refugi de la Mussara és un refugi de muntanya construït l'any 1989 i situat a 997 metres d'altitud a prop de les ruïnes del poble de la Mussara, dins del parc natural de les Muntanyes de Prades i el municipi de Vilaplana. És propietat de la Diputació de Tarragona.

El refugi consta de 54 places en lliteres distribuïdes en dues cambres (una de 39 places i l'altra de 15) i una estança doble, amb matalassos sense flassades però en disposen per a la gent que les necessiti. Hi ha lavabos i dutxes d'aigua calenta amb l'energia que obtenen de plaques solars, servei de menjars i begudes, sala-menjador amb calefacció i estufes i una zona habilitada perquè la gent pugui cuinar amb el seu fogonet i netejar els plats. També hi ha l'opció d'acampar al voltant. És obert tot l'any. Cal demanar reserva per dormir i menjar. No disposen de connexió wifi.


Aeroport Marsella-Provença

L'Aeroport Marsella-Provença o AMP , sovint anomenat Aeroport de Marinhana pel nom del municipi on es troba, és el principal aeroport de la regió de Marsella.

Construït el 1922 i posteriorment reconstruït el 1961, l'aeroport se situa al marge de l'estany de Bèrra, a 25 km del centre urbà de Marsella i 26 km d'Ais de Provença.

Amb 9 milions de passatgers el 2017, l'Aeroport Marsella-Provença és el sisè aeroport de França i el quart fora de la regió parisenca. És servit per 33 aerolínies, amb vols a 107 destinacions.

L'aeroport té tres edificis principals :
* La terminal 1 zona A (antigament Zones 1 i 2), construïda el 1961 per l'arquitecte Fernand Pouillon, és l'edifici principal i històric. Acull la majoria de vols internacionals o cap a La Reunió, excepte els d'Air France i de les aerolínies de baix cost.
* La terminal 1 zona B (antigament Zones 3 i 4), situada a l'edifici construït a la dècada del 1990, acull els vols d'Air France i, més generalment, la majoria de vols nacionals.
* La terminal 2 (antigament MP2) fou inaugurada el 2006 i està dedicada íntegrament als vols de baix cost.


Plató conversant amb els seus deixebles

Plató conversant amb els seus deixebles és un mosaic romà del s. I conservat al Museu Arqueològic Nacional de Nàpols. En aquesta imatge l'ambient social de l'entorn de Plató apareix reflectit com una manera idealitzada de recreació del debat intel·lectual protagonitzat pels comensals d"'El banquet".


Rafael Llátser Oliva

Rafael Llátser Oliva (Barcelona, 8 de maig de 1963) és un esportista paralímpic d'esquí alpí, ciclista de muntanya i metge al·lergòleg català.
A causa d'un càncer va perdre una extremitat amb 16 anys. Aquest fet no li va impedir haver pogut participat durant onze anys a l'equip paralímpic espanyol, amb el qual ha disputat tres Jocs Olímpics d'hivern. I tampoc, haver pogut participar en la Titan Desert, la prova de mountain bike considerada la més dura del món. L'any 1998 va rebre la medalla de plata del consistori reusenc per la seva trajectòria vital.


Botanische Jahrbücher für Systematik, Pflanzengeschichte und Pflanzengeographie, (abreujat Bot. Jahrb. Syst.), és una revista de botànica que va ser fundada per Adolf Engler i que proposava un "Anuari botànic per a la sistemàtica, filogènia de les plantes i la fitogeografia" ISSN 0006-8152), va ser publicada a Leipzig, Alemanya, i ha continuat la seva publicació des de 1881 fins al 2009. El 2010, aquesta publicació va canviar de nom pel "Plant diversity and evolution: Phylogeny, biogeography, structure and function". ISSN 1869-6155, amb el volum 128.


Antiga botiga Marnet

L'Antiga botiga Marnet és un edifici amb decoració modernista situat al carrer Ferran de Barcelona. Hi va haver una primera botiga establerta en aquest local cap a la fi del i que era propietat d'un comerciant francès de nom Marnet. Cap al 1910 Miquel Regàs hi va obrir una xarcuteria, activa fins a l'any 1922. Posteriorment, va ser una botiga d'objectes de regal anomenada "Wolf". Des de 1999 va acollir una cerveseria d'aire irlandès de nom "Molly's Fair City" i ara "Lennox".

De la decoració exterior cal destacar-ne el treball de fusteria i, especialment, el forjat sinuós de la barana del balcó, flanquejada per dos panells de formes corbes sota els quals hi ha el rètol de la botiga. Es conserva bona part de la decoració modernista original de finals del , tant a l'exterior com a l'interior.


For Heaven's Sake

For Heaven's Sake és una pel·lícula muda dirigida per Sam Taylor i protagonitzada per Harold Lloyd. La pel·lícula va ser un dels grans èxits del cinema mut, a la llista de les que van tenir més ingressos ocupa la posició 12, uns 2,6 milions de dòlars. Primera pel·lícula de Lloyd per a la Paramount, es va estrenar el 5 d'abril de 1926.


Tsodilo

Tsodilo és el nom d'un paratge solitari format per quatre cims que emergeixen del desert del Kalahari, al nord-oest de Botswana, a prop del delta de l'Okavango. El 2001, la UNESCO el va catalogar com a Patrimoni Mundial de la Humanitat per la quantitat de pintures rupestres que s'hi troben i pel seu significat religiós i espiritual. Els turons es denominen "Mascle", el més alt; "Femella", la que té més pintures; "Nen", i el quart no té nom. Els san que hi habiten les consideren un lloc sagrat i també les anomenen "Muntanyes dels Déus" i "Roques que xiuxiuegen".


O Fontan

O Fontan (en francès "Fontan", en lígur "U Funtan") és un municipi francès, situat al departament dels Alps Marítims i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava. És una comunitat de parla roiasc, considerat occità segons uns i lígur segons altres.