Columna Uribarri

La Columna Uribarri fou un grup de milicians republicans valencians que participà en la Guerra Civil espanyola comandat per Manuel Uribarri. La columna, formada per entre quatre-cents i cinc-cents homes, la componien guàrdies civils de València i un grup d'anarquistes valencians, és coneguda la seua participació en la reconquesta d'Eivissa i Formentera, una operació desenvolupada en els primers dies de la guerra, entre agost i setembre de 1936, per a impedir que les tropes italianes tingueren una base tan a prop de la península Ibèrica i capturar l'armament que es dipositava al castell d'Eivissa. El 7 d'agost de 1936 Formentera fou presa per la Columna Uribarri i, en pocs dies, amb l'ajuda de la Columna de Baleares d'Alberto Bayo conquerí Eivissa, desplegant una Bandera del País Valencià, cedida pel Partit Valencianista d'Esquerra, i formà el Comité Antifeixista d'Eivissa poc defensada pels rebels.
El 13 d'agost, la Columna tornà a València per manca d'acord amb Bayo sobre els passos a seguir a continuació.


Presenting Lily Mars

Presenting Lily Mars és una pel·lícula musical americana de Norman Taurog, estrenada el 1943, produïda per Joe Pasternak, protagonitzada per Judy Garland i Van Heflin, I basada en la novel·la de Booth Tarkington. Aquest film és sovint citat com el primer de la Garland fent un paper d'adulta. Tommy Dorsey i Bob Crosby apareixen amb les seves orquestres en aquesta producció de la Metro-Goldwyn-Mayer


Caravaggistes d'Utrecht

Els Caravaggistes d'Utrecht són aquells pintors barrocs clarament influïts per l'art i estil de Caravaggio, que varen ser actius principalment a la ciutat Holandesa d'Utrecht durant la primera part del .

Els pintors com Dirck van Baburen, Gerrit van Honthorst i Hendrick Terbrugghen varen estar a Roma entre 1610–1620, un temps en què el clarobscur de l'estil de Caravaggio era molt influent. Adam Elsheimer, també a Roma en aquell període, també va exercir, probablement, una influència sobre ells. De retorn a Utrecht, pintaven temes d'història mitològics i religiosos i escenes de gènere, com els jugadors de cartes i gitans que Caravaggio havia abandonat al final de la seva carrera. Utrecht era la ciutat més Catòlica de les Províncies Unides, amb aproximadament un 40% de catòlics a mitjan , i fins i tot més entre els grups d'elit, que incloïa bona part de la noblesa rural i l'aristocràcia resident a la ciutat. Prèviament havia estat el centre principal, després de Haarlem, de la pintura del Manieristes del Nord als Països Baixos. Abraham Bloemaert, que havia estat una figura principal en aquest moviment, i havia ensenyat a Honthursts i molts altres artistes, també estava receptiu a la influència dels seus alumnes, i canviava el seu estil moltes vegades abans de la seva mort el 1651.

El caravaggisme a Utrecht va acabar al voltant de 1630, quan els artistes principals varen morir, com el cas de Baburen i Terbrugghen, o havien canviat d'estil, com el canvi d'Honthorst cap als retrats i escenes d'història influenciades per les tendències flamenques popularitzades per Peter Paul Rubens i els seus seguidors. Deixaren un llegat, tanmateix, a través de la seva influència sobre l'ús del clarobscur de Rembrandt i de les "pintures de lloc" de Gerrit Dou (un gènere popularitzat per Honthorst).

Junt amb un altres Caravaggistes actius a Itàlia i Woerden, crearien l'ambient adient per a artistes posteriors que treballaren en una conducta inspirada del Caravaggisme com Georges de La Tour a la Lorena.


Llac Chuzenji

El llac Chuzenji (中禅寺湖, "Chzenji-ko"), és un llac del Parc Nacional Nikko, en la Prefectura de Tochigi (Japó). El llac es formà fa uns 20.000 anys quan el volcà Nantai va entrar en erupció, bloquejant el riu.

El llac té una àrea d'11,62 km ². La seva elevació a la superfície és de 1269 m, i l'aigua arriba a una profunditat de 163 metres al punt més profund. El riu Yukawa és la font principal del llac, drenant aigua fins a la cascada Kegon (la tercera amb més caiguda del Japó, amb 97 m d'alçada).

Llac Chuzenji va ser descobert l'any 782 per un sacerdot anomenat Shodo quan el seu grup va aconseguir escalar la Muntanya Nantai.

Considerat sagrat, la muntanya es va tancar a les dones, cavalls i vaques fins a 1872. A mitjans de l'era Meiji i el període Showa, moltes ambaixades europees van construir cases de vacances a tot el llac.

L'antiga vila italiana s'ha renovat i ara està obert al públic.

Altres llocs al voltant del llac inclouen Futara santuari construït l'any 790, el temple Chuzenji, i Kegon Falls. A la primavera, flors de cirerer estan florint.

A l'estiu, la gent pot escapar de la calor i gaudir de l'observació d'ocells i el senderisme. A la tardor, per descomptat, hi ha les famoses fulles de tardor. A l'hivern es poden practicar esports com l'esquí i el patinatge sobre neu i gel.

El llac era un lloc predilecte estiu de Sir Ernest Satow quan era enviat de Gran Bretanya al Japó, 1895-1900 com els seus diaris de l'època testifiquen. Ell va construir una casa al costat del llac, que segueix sent propietat i s'utilitza per al dia d'avui per l'Ambaixada Britànica.


Sant Esteve de Salelles

Sant Esteve de Salelles ("Saint Etienne de Saleilles" en francès) és el nom de l'església i de la parròquia que encapçala, així com d'una capella que havia estat antigament l'església parroquial del poble rossellonès de Salelles, a la Catalunya del Nord.

L'església parroquial de Sant Esteve és un imponent edifici neogòtic construït en pedra i maons. Va ser començat el 1894 per substituir l'antiga església romànica del mateix nom gràcies als donatius d'una rica propietària, la senyora Vimort; la seva defunció el 1911, però, aturà els treballs i feu que mai no se'n pogués acabar de bastir el campanar. La donant va ser enterrada dessota l'altar major.

L'església és de nau única, amb la porta a la façana oest, un absis pentagonal en l'extrem i dues capelles laterals que li donen forma de creu llatina.

La capella (l'església romànica original) va ser declarada monument històric de França, però no és el cas d'aquesta església; en haver tingut les dues el mateix nom, hom podria arribar a confondre-les.

localitzat a l'entitat territorial administrativa


Pau de Cambrai

La Pau de Cambrai o Pau de les Dames va ser el tractat signat a la ciutat de Cambrai entre Espanya i França el 5 d'agost de 1529 per donar final a la Guerra de la Lliga de Cognac.

La Pau de Cambrai va ser signada entre Lluïsa de Savoia, en nom del seu fill Francesc I de França, i Margarida d'Àustria, en nom de seu nebot l'emperador Carles V, per això se'l coneix també com la " Pau de les Dames ".
Amb ella es pretenia posar fi a la segona guerra entre ambdós monarques. L'emperador renunciava als seus drets sobre el Ducat de Borgonya i altres territoris, mentre Francesc I feia el mateix sobre les regions de Flandes i Artois, abandonant a més les seves pretensions sobre Itàlia.

També es va negociar l'alliberament dels infants reials, fills del rei de França, Francesc i Enric (que després seria Enric II de França), que estaven com a ostatges a Madrid en compliment del Tractat de Madrid (1526) a canvi del pagament de dos milions d'escuts.


Al capvespre

Al capvespre (títol original en anglès "Nightfall") és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Jacques Tourneur i estrenada l'any 1957. Protagonitzada per Aldo Ray, Brian Keith, i Anne Bancroft, aquesta pel·lícula de baix pressupost és recordada avui pel treball de càmeres del cinematògraf Burnett Guffey. Utilitza flashbacks com a mecanisme per explicar la història, basada en una novel·la de 1947 de David Goodis. Colbert va dir una vegada que era la seva pel·lícula favorita. A la pel·lícula, un home és buscat per la policia per a un assassinat que no ha comès i per robar uns diners que no té.


David Lloyd George

David Lloyd George (Manchester, 17 de gener de 1863 - Llanystumdwy, Gal·les, 26 de març de 1945) va ser un polític britànic, primer ministre entre 1916 i 1922, a les acaballes de la Primera Guerra Mundial i l'inici de la postguerra. Fou el primer comte Lloyd-George, primer vescomte Gwynedd i membre de l'Orde del Mèrit, Consell Privat del Regne Unit. És l'únic primer ministre britànic de la història que tenia l'anglès com a segona llengua, essent el gal·lès el seu idioma matern.


Estadi Balear

LEstadi Balear és un camp de futbol de la ciutat de Mallorca. És el terreny de joc on disputa els partits oficials del Club Esportiu Atlètic Balears d'ençà que fou reinaugurat el setembre de 2019. Fou inaugurat el 1960 però el 2013 fou clausurat per motius de seguretat atesos els problemes estructurals.


George Gordon Meade

George Gordon Meade (Cadis, 31 de desembre de 1815 - Filadèlfia, Pennsilvània, 6 de novembre de 1872), fou un oficial de carrera de l'exèrcit dels Estats Units. També fou enginyer civil i treballà en construccions costaneres, inclosos diversos fars. Lluità amb distinció a la guerra contra els seminoles i a la guerra entre Estats Units i Mèxic. Durant la Guerra Civil dels Estats Units, va servir a l'exèrcit de la Unió, ascendint des de comandant de brigada a l'Exèrcit del Potomac. És molt conegut per la derrota dels confederats del general Robert E. Lee a la Batalla de Gettysburg en 1863.

Els anys 1864 i 1865, Meade continuà dirigint l'Exèrcit del Potomac, a través de la Campanya d'Overland, el Setge de Petersburg i la Campanya d'Appomattox, però fou eclipsat per la directa supervisió del general en cap Ulysses S. Grant.


Artis magnae, sive de regulis algebraicis, més conegut com a Ars magna (en llatí, "Gran obra"), és un important llibre de matemàtiques publicat a Nuremberg en llatí per Gerolamo Cardano l'any 1545.


XXVII Premis Turia

Els XXVII Premis Turia foren concedits el 7 de juliol de 2018 per la revista valenciana Cartelera Turia amb la intenció de guardonar les persones i col·lectius que haguessen destacat l'any anterior en qualsevol de les categories i seccions que cobria la revista: cinema (pel·lícula espanyola i estrangera, actor i actriu), teatre, arts plàstiques, literatura, gastronomia, mitjans de comunicació, esports, música i literatura. La llista de guanyadors era escollida per l'equip de redactors i col·laboradors de la revista. Compta amb la col·laboració de l'Institut Municipal de Cultura i Joventut de Burjassot, Caixa Popular, la Universitat de València i la conselleria de Turisme de la Generalitat Valenciana.

L'entrega es va dur a terme al Teatre Rialto de València i fou presentada per Arturo Blay i Maria Minaya, amb l'actuació de Xavi Castillo i el grup musical Decanter.

El premi consisteix en una estàtua que imitava la que sortia a la mítica pel·lícula "El falcó maltès" (1950) de John Huston.


La Companyia de Ferrocarrils del Sud de Hokkaidō (道南いさりび鉄道株式会社, "Dōnan Isaribi Tetsudō Kabushikigaisha") és una empresa del tercer sector de ferrocarrils del Japó fundada el 2014 i amb seu a la ciutat de Hakodate, Hokkaido. L'empresa només compta amb una sola línia.


El 27è Festival Internacional de Cinema de Canes es va dur a terme del 9 al 24 de maig de 1974. La Palma d'Or fou atorgada a "The Conversation" de Francis Ford Coppola.

El festival va obrir amb "Amarcord", de Federico Fellini i va tancar amb "S*P*Y*S", d'Irvin Kershner.


Joan Cabero i Pueyo

Joan Cabero i Pueyo es un tenor català nascut a Barcelona el any 1956. Va comença els seus estudis amb els seus pares (Manel Cabero i Montserrat Pueyo)continuant al Conservatori Municipal de Música de Barcelona. Com tenor líric ha excel·lit interpretant oratoris i lieder, a més de la seva tasca operística a on destaquen els seus papers com el Cantant d"'El cavaller de la rosa" de Richard Strauss o el Timoter de L'Holandès errant de Richard Wagner. Destaca su èxit al Liceu l'any 1993 amb Così fan tutte.


Lauro Mulà Vallejo

Lauro Mulà Vallejo (Barcelona, 10 d'octubre de 1956), és un exjugador de bàsquet català que jugava en la posició d'aler.

Es va formar com a jugador al Club Joventut Badalona, amb el que va debutar a la màxima categoria del bàsquet nacional la temporada 1973-74. Amb el Joventut es va proclamar campió de la Copa del Generalíssim la temporada 1975-76, i campió de lliga la 77-78. En els seus anys a la Penya també va ser subcampió de Copa (1974), així com semifinalista de la Copa Korac en dos ocasions (1976 i 1978), de la Recopa d'Europa (1977) i de la Copa espanyola (1977). Va jugar amb l'equip verd-i-negre fins al 1978, any en que va fitxar per l'Areslux Granollers, amb qui va disputar novament la Korac. El 1979 va fitxar pel Real Club Náutico de Tenerife, on va jugar dues temporades. Va tornar a Catalunya el 1981, i va jugar a l'Ebro Manresa fins al 1984.

Amb la selecció espanyola juvenil va ser medalla de plata al Campionat d'Europa d'Angri-73, així com al Campionat d'Europa júnior d'Orleans.


Neurotrimin

Neurotriminés una proteïna que en humans està codificada pel gen NTM.

Aquest gen codifica un membre de la família IgLON (LAMP, OBCAM, Ntm) de immunoglobulina (Ig) que dominen-contenen glicosilfosfatidilinositol (GPI) ancorades a les molècula d'adhesió cel·lular. La proteïna codificada pot promoure el creixement i l'adhesió de neurites a través d'un mecanisme homòfil. Aquest gen està estretament lligat a un membre d'una família relacionada, un opioide d'unió proteïna / molècula d'adhesió cel·lular (OPCML), en el cromosoma 11. S'han trobat diverses variants alternades alternativament, però només dues variants han tingut les seqüències de longitud completa determinades.


Omar Anguita Pérez

Omar Anguita Pérez (Madrid, 3 de novembre de 1990) és un polític espanyol del Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE).

Nascut el 3 de novembre de 1990 a Madrid, fill d'un camioner i d'una modista (Carmen Pérez, que després seria portaveu del PSOE a l'Ajuntament de Rivas), va residir quan era nen al madrileny barri de Santa Eugenia, traslladant-te amb 9 anys junt amb la seva família a Rivas-Vaciamadrid; amb 14 anys es va afiliar a les Joventuts Socialistes de Madrid (JSM). És cosí d'Ignacio de Benito, regidor de l'Ajuntament de Madrid.

Va estudiar turisme a la Universitat Rei Joan Carles (URJC), encara que no va arribar a acabar la carrera, passant a treballar en ocupacions precàries de hoste de Vueling, cambrer, professor de classes particulars, ajudant de seguretat, traductor i cap de trànsit d'una empresa de transport. Ha pres cursos amb l'objectiu de titular com a pilot d'aviació.

Anguita, obertament republicà —considera la República com un objectiu irrenunciable— i partidari de Susana Díaz en les primàries del PSOE de 2017, va ser elegit secretari general de les Joventuts Socialistes d'Espanya (JSE) al juny d'aquest any, i va entrar a formar llavors part de la Comissió Executiva Federal del PSOE.

Va prendre possessió com a diputat al Congrés dels Diputats el 4 de febrer de 2020, en substitució de Dolores Delgado, nomenada fiscal general de l'Estat.


Riu de Brangolí

El Riu de Brangolí, o Rec de Brangolí, és un riu de la comarca de l'Alta Cerdanya, a la Catalunya del Nord, que neix en el terme d'Enveig, passa al terme d'Ur, fins que al sud del poble d'Ur s'uneix amb el Riu d'Angostrina per tal de formar el Reür.

El riu té un curs bàsicament orientat de nord a sud, però fa una ampla deriva cap a llevant a la primera part del seu curs, que és molt sinuós a causa de l'orografia del territori que travessa.


Siamanto

Atom Iarjanian (en armeni ԱԱտոմ Եարճանեան, en rus Атом Ярджанян), conegut pel seu pseudònim Siamanto (en armeni Սիամանթո, en rus Сиаманто) (15 d'agost de 1878, Kemaliye, Imperi Otomà - agost de 1915, Ankara, Imperi Otomà) fou un poeta armeni assassinat el 1915 després de ser deportat per les forces turques amb altres intel·lectuals durant el genocidi armeni.

El 1891 la seva família es va establir a Constantinoble, on va acabar els estudis abans d'anar-se'n a Egipte i més endavant a la Sorbona el 1897. De París es va traslladar a Ginebra, on publicà la revista "Droixak", relacionada amb el moviment d'alliberament d'Armènia.

Va viure a París, Ginebra i també a Zuric, abans de tornar a Constantinoble el 1909, després de la proclamació de la constitució otomana. Va treballar el 1910 en la publicació "Hairenik" als Estats Units i el 1913 va visitar Tiflis i altres zones com el mont Ararat abans de la seva deportació el 1915.


Estany de la Balmeta

LEstany de la Balmeta és un estany del terme comunal dels Angles, a la comarca del Capcir, de la Catalunya del Nord.

Està situat a 2.048,9 metres d'altitud sobre el nivell del mar, té una superfície d'uns 12.400 m². És a la zona nord-oest del terme, al nord-oest, també, del Mont Llaret, a la vall del Rec de Vallsera.


Mars Cube One

Mars Cube One (MarCO) és una missió de sobrevol de Mart formada per dos nanonaus que es va llençar el 5 de maig de 2018 juntament amb la sonda InSight.

És una missió de prova de noves tecnologies de comunicació de ràdio i de navegació miniaturitzades. Van fer de repetidor de ràdio per l'aterrador InSight durant la reentrada atmosfèrica, enviat dades de telemetria quan la InSight estava fora de la línia de visió de la Terra. Aquests cubeSats van ser els primers dissenyats per funcionar fora de l'òrbita de la Terra i, a part de les telecomunicacions, van comprovar la resistència dels cubeSats a l'espai interplanetari.

Van ser construïts pel JPL de la NASA amb una mida de 6 unitats de CubeSat (36,6 x 24,3 x 11,8 cm). Se'n van construir dos models idèntics (MarCO-A i MarCO-B) per redundància amb l'objectiu de fer de retransmissors de comunicacions de l'aterrador InSight durant el seu descens a Mart, tot i que els cubeSats no eren crítics per la missió principal.

Després del seu llançament i ja de camí a Mart els dos nanosatèl·lits es van separar de la sonda InSight i es van mantenir allunyats uns 10.000 km per seguretat. Aquesta distància es va reduir quan totes tres naus van arribar prop de Mart. Els dos cubeSats van sobrevolar Mart a una distància de 3.500 km.


Microstigmata

Microstigmata és un gènere d'aranyes migalomorfes de la família dels microstigmàtids (Microstigmatidae). Totes les espècies són de Sud-àfrica.


Cap de nen

Cap de nen, és una obra del pintor valencià Joaquim Sorolla i Bastida, l'obra mostra unes espatlles ben delineades a base de pinzellades grosses en blanc i verd donen pedestal a un rostre envaït, parcialment pel contundent efecte d'ombres i llums, tan famós en el pintor. Data del període de 1870-1900. Està executat en oli sobre taula i mesura 16.5 cm d'alçada per 14.8 cm d'amplada.


Catedral de Nikortsminda

La Catedral de Nikortsminda (en georgià:ნიკორწმინდის ტაძარი), també coneguda com la Catedral de Sant Nicolau de Nikortsminda és una Església Ortodoxa Georgiana, situada a Nikortsminda, Regió de Ratxa-Lechjumi i Kvemo Svaneti, Geòrgia.

L'edifici va ser construït entre el 1010 i el 1014 durant el regnat de Bagrat III de Geòrgia, i va ser reparat eññ 1634 pel rei Bagrat III d'Imerètia. El campanar de tres pisos al costat de la catedral va ser construït en la segona meitat del . Els frescs de l'interior de la Catedral daten del . La catedral és en la Llista per ésser declarada Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO.

Durant el treball de rehabilitació al 2012, es van trobar alguns frescs desconeguts de la catedral, el de la família feudal local i l'arcàngel Miquel del . Un dels frescs inscriu a un decorador de temples anomenat Javakhadze. Dos cognoms, Javakhadze i Tsulukidze han estat esmentats en les imatges de la família feudal.


Fernando Franco García

Fernando Franco García (Sevilla, 1976), és un director i muntador de cinema espanyol, guanyador del Premi Goya en 2014 com a director novell per la pel·lícula "La herida" i nominat al Premi Goya pel muntatge de la pel·lícula "Blancaneu", en 2013.


La Guarantee Insurance and Investment Company Limited fou una companyia constituïda a Londres el 9 de desembre de 1901 i dissolta el 19 de setembre de 2006. Era una societat instrumental de les promocions de l'enginyer nord-americà Frederick Stark Pearson, i disposava d'un capital per a finançar les despeses inicials immediates del projectes que impulsava, abans de crear les grans societats que requerien un cert temps en constituir-se.

Juntament amb la Spanish Securities Company Limited, la companyia va agrupar inicialment els interessos dels fundadors de la Barcelona Traction.

Un dels seus directius fou Henry M. Hubbard, el qual actuà per un temps com a secretari de Frederick Stark Pearson. Les dues empreses participaren en les transaccions d'accions i obligacions de la Barcelona Traction.

El president de la societat, H.T. McAuliffe, fou nomenat administrador concursal de la Barcelona Traction el 1915 quan no es pogueren pagar els interessos de les obligacions en el mes de desembre de 1914, facilitant la primera reestructuració del deute de la Barcelona Traction.


Ethel Merman

Ethel Merman (nascuda Ethel Agnes Zimmermann, 16 de gener de 1908 - 15 de febrer de 1984) va ser una actriu i cantant nord-americana. Coneguda principalment per la seva veu distintiva i poderosa i els seus papers principals en el teatre musical, ha estat anomenada "la indiscutible primera dama dels escenaris de la comèdia musical".

Entre els molts estàndards introduïts per Merman als musicals de Broadway es troben "I Got Rhythm" (de "Girl Crazy"); "Everything's Coming Up Roses", "Some People", i "Rose's Turn" (de "Gypsy" —Merman el va protagonitzar com a "Rose" en la producció original de Broadway de 1959); i les cançons de Cole Porter "It's De-Lovely" "Red, Hot and Blue"), "Friendship" "DuBarry Was a Lady") i "I Get a Kick Out of You", "You're the Top" i "Anything Goes" (de "Anything Goes"). La cançó d'Irving Berlin "There's No Business Like Show Business", escrita per al musical "Annie Get Your Gun", es va convertir en la seva cançó signatura.


Ras al-Bassit

Ras al-Bassit —en àrab رأس البسيط, "Raʾs al-Basīṭ"— és un petit cap situat 53 quilòmetres al nord de Latakia, a la costa mediterrània de Síria. El cap és una destinació turística popular i la línia de costa és inusual per les seues platges d'arena negra.


Monarch Airlines

Monarch Airlines o, simplement, Monarch fou una aerolínia xàrter i de vols regulars del Regne Unit fundada per Bill Hodgson i Don Peacock amb finançament de la família del suís Sergio Mantegazza. El 2004 esdevingué una aerolínia de baix cost abans d'abandonar completament el negoci de vols xàrter. Tenia la seu a Luton i bases operatives a Birmingham, Leeds/Bradford, Gatwick i Manchester.

Quan Monarch es declarà en concurs de creditors el 2017, fou el col·lapse d'una aerolínia més gran de la història del Regne Unit fins aleshores i deixà penjats 100.000 passatgers, rècord que fou superat el 23 de setembre del 2019 quan la fallida de Thomas Cook deixà penjades 150.000 persones.

Monarch era titular d'una llicència britànica de Tipus A, que li permetia transportar passatgers, mercaderies i correu en avions amb disponibilitat igual o superior a 20 seients.


Munira Thabit

Munira Thabit, també coneguda com a Mounira Thabet —en àrab منيرة ثابت, "Munīra Ṯābit"— (Alexandria, 1902 – el Caire, 1967) fou una periodista i escriptora egípcia, coneguda per ser una de les primeres periodistes que demanaven igualtat per a dones i homes al seu país. Fou la primera dona a inscriure's a l'Escola Francesa de Dret del Caire i la primera a obtenir una "licence en droit" (el títol de grau francés per a Dret), la qual cosa l'habilità per exercir davant els tribunals mixts egipcis. Les traves per practicar l'advocacia pel seu gènere la impulsaren a fer-se escriptora.


Expedició 34

LExpedició 34 var ser la trenta-quatrena expedició de llarga duració a l'Estació Espacial Internacional (ISS). Es va iniciar el 18 de novembre de 2012 amb la sortida de la ISS de la nau espacial Soiuz TMA-05M, que va tornar l'Expedició 33 cap a la Terra.


Arnold Strippel

Arnold Strippel (Unshausen (Hessen) 2 de juny del 1911 – mort a Frankfurt del Main (RFA), 1 de maig del 1994) era un fuster, masover aturat i funcionari nazi com a SS-Obersturmführer.


Theodor Körner

Theodor Körner (; 23 d'abril de 1873 a Újszőny, Imperi austrohongarès - 4 de gener de 1957 a Viena, Àustria) va ser President d'Àustria del 21 de juny de 1951 fins al 4 de gener de 1957. Va pertànyer al Partit Socialdemòcrata d'Àustria (SPÖ).

Theodor Körner va ser burgmestre i governador de Viena del 1945 fins al 1951.


Philippe Couillard

Philippe Couillard (Mont-real, 26 de juny de 1957) és una polític quebequès, membre del Partit Liberal del Quebec, que és, des del 23 d'abril de 2014, primer ministre del Quebec


Last Nite

«Last Nite» és una cançó de la banda d'indie rock americana The Strokes composta pel vocalista Julian Casablancas, publicada com a segon senzill del seu àlbum de debut "Is This It". La pista fou la primera a entrar a les llistes americanes, assolint el top 5 de Modern Rock Tracks el 2001. Mentrestant, el senzill obtingué un èxit moderat al Regne Unit, culminant la 14a posició de la UK Singles Chart.

La cançó sovint és citada com una de les millors de l'any o de la dècada. La revista "NME" va arribar a classificar «Last Nite» com la cinquena millor cançó de tots els temps.


La dama i l'unicorn

La dama i l'unicorn (en francès: "La Dame à la licorne") és el títol modern que es dona a un cicle de tapissos flamencs de les darreries del segle XV freqüentment considerat com una de les grans obres de l'art medieval a Europa. Van ser teixits amb llana i seda, a partir de dissenys (cartrons) dibuixats a París.

Es troben en exhibició al Musée national du Moyen Âge de París (Termes de Cluny).

La iconografia de cinc dels tapissos s'interpreta generalment com una representació dels cinc sentits -vista, gust, oïda, olfacte i tacte-. El sisè mostra les paraules "À mon seul désir" («pel meu únic desig»). El significat del tapís és obscur, però s'ha interpretat que representa l'amor o la comprensió. Cadascun dels sis tapissos mostra una dama noble i un unicorn a la seva esquerra i un lleó a la seva dreta; alguns inclouen en l'escena un macaco. Les banderoles, així com l'armadura de l'unicorn i el lleó al tapís llueixen les armes del comitent, Jean Le Viste, un poderós noble de la cort del rei Carles VII.

Els tapissos pertanyen a l'estil de «mille-fleurs».

Els tapissos van ser redescoberts el 1841 per Pròsper Mérimée al castell de Boussac (que era propietat llavors del sotsprefecte de Creuse) on havien sofert dany causa de les condicions d'emmagatzematge. La novel·lista George Sand va atraure l'atenció pública cap als tapissos en les seves obres de l'època. El cicle actualment és al Museu de Cluny ("Musée du Moyen - âge") de París, on s'han guardat des de 1882.


We Will Rock You

We Will Rock You és una cançó de la banda de rock britànica Queen. La va compondre Brian May per l'àlbum de la banda del 1977 titulat "News of the World".


Assemblea Federal de Rússia

L'Assemblea Federal de Rússia (nom complet , transcrit "Federàlnoie sobrànie Rossisskoi Federatsii", "Assemblea Federal de la Federació Russa") és el més alt òrgan legislatiu de la Federació Russa, segons la seva Constitució. Fou establerta el 1993, durant la crisi constitucional. Està formada per la cambra baixa, la Duma Estatal els membres de la qual són escollits per sufragi directe, i per la cambra alta, el Consell de la Federació, per sufragi indirecte.

L'Assemblea Federal està composta pels 450 membres de la Duma i pels 170 del Consell de la Federació.


Natura morta amb Bíblia

Natura morta amb Bíblia és un quadre del pintor post-impressionista Vincent van Gogh que es troba en el Museu Van Gogh. El quadre va ser pintat l'octubre de 1885 a la localitat neerlandesa de Nuenen, on Van Gogh va estar residint des del desembre de 1883 fins al novembre de 1885.


Partit Solidaritat Cívic

El Partit Solidaritat Cívic (en àzeri: "Vətəndaş Həmrəyliyi Partiyası") és un partit polític conservador nacionalista azerbaidjanès. Fou fundat el 1992 per Sabir Rustamkhanli, un poeta azerbaidjanès que va entrar en la política. A les eleccions parlamentàries azerbaidjaneses de 2010 el partit va obtenir l'1,6% dels vots i 3 escons d'un total de 125 escons a l'Assemblea Nacional de la República de l'Azerbaidjan.


Adutiškis

Adutiškis és un poble del districte municipal de Švenčionys, al comtat de Vílnius, al sud-est de Lituània. D'acord amb el cens de l'any 2001, el poble té una població de 778 habitants. La ciutat està ubicada al costat de riu Kamaja, fronterer amb Bielorússia.


Programa d'Immersió Lingüística

El Programa d'Immersió Lingüística ("PIL") fou un pla pilot implantat per la Generalitat de Catalunya per aplicar el model d'immersió lingüística en català. Fou implantat després de la promulgació de la Llei de Normalització Lingüística de Catalunya del 1983 amb un programa pilot a denou escoles de Santa Coloma de Gramenet a partir del curs escolar 1983-1984. L'impulsor d'aquest projecte fou Joaquim Arenas i Sampera.


Moviment Demòcrata Català

El Moviment Demòcrata Català (MDC) fou una plataforma civil catalana creada el juny de 2013 per ex-militants d'Unió Democràtica de Catalunya, com ara el batlle de Vic Josep Maria Vila d'Abadal, per tal d'aglutinar suggeriments i propostes ciutadanes destinades a la consecució de la independència de Catalunya des d'una ideologia socialcristiana, territorial i humanista. La plataforma es constituí com a partit polític el març de 2014, essent-ne el president Josep Anglada, batlle de Vidrà.

El novembre de 2016 el partit i fins a l'estiu del 2018 s'integrà a Demòcrates de Catalunya però mantenint la seva estructura.

El 20 desembre de 2018 l'executiva del MDC va decidir desvincular-se totalment de Demòcrates de Catalunya.


Richard Henry Walthew

Richard Henry Walthew (Islington, Middlesex, 4 de novembre de 1872 - East Preston, West Sussex, 14 de novembre de 1951) fou un compositor anglès.

Estudià a la Guildhall School i al Royal College of Music. Començà la seva carrera musical com a director d'una societat coral, i després fou professor del Queen's College i de la Guildhall School on tingué entre altres alumnes en Williams. Des de 1909 fou director de l'Orquestra Simfònica de Finsbury. Les seves obres principals són: "Pied Piper", per a solos, cor i orquestra. "Ode to a Nightingale" (per a orquestra), concert per a violí i orquestra de cordes, quartet per a corda, sonata, per a violí i piano, "The Enchanted Island," (opereta), "The gardeners" (opereta), i diverses composicions per a piano i nombroses melodies vocals.


Joey Dorsey

Joey Dorsey (16 de desembre de 1983, Baltimore, Estats Units), és un jugador professional de bàsquet estatunidenc. Juga a la posició de pivot i va ser escollit pels Portland Trail Blazers a la posició 33 del Draft de l'NBA del 2008.

És un jugador de tall defensiu destaca per la seva capacitat atlètica, que li permet taponar fàcilment i agafar nombrosos rebots malgrat la seva curta estatura per ser pivot. A l'atac, les principals armes d'aquest jugador són la continuació del Pick and roll i jugar per sobre del cèrcol gràcies a la culminació d'alley oops.


Ministre de Finances d'Irlanda

El Ministre de Finances d'Irlanda (gaèlic irlandès "An tAire Airgeadais", anglès "Minister for Finance") és el ministre del govern de la República d'Irlanda responsable de tots els afers financers i monetaris. És el titular que controla el Departament de Finances i és considerat un dels membres més importants del Govern d'Irlanda.

L'actual ministre Michael Noonan, TD és assistit per un ministre d'estat Brian Hayes (TD) carregat de la Reforma del Servei Públic i l'Oficina d'Obres Públiques. El departament i ministeri són anomenats ocasionalment "erari irlandès" ("Státchiste"); un terme usat sota el Canceller del Pressupost d'Irlanda.


Eä

Eä és el nom èlfic de l'univers fictici creat per l'escriptor britànic J. R. R. Tolkien.

Eä és la paraula amb què Il·lúvatar creà el món i significa tant "sigui" com "el món que és". El terme és consagrat en qüenya que denominava així el conjunt de la creació. La història de la creació del món per Il·lúvatar i els Ainur es narra a l"Ainulindalë", primer conte d"'El Silmaríl·lion". Dins d'Eä es troba Arda, el món habitat pels Fills d'Il·lúvatar (elfs i homes, els primers i segons nascuts). El centre d'Eä és el Foc Sagrat. En la mitologia de Tolkien, Arda fou al començament un món pla que després de la transformació del món, esdevendria un món esfèric.

Des de la perspectiva d'una segona creació, tal com la plantejà Tolkien, es pot comparar a la creació de la realitat, a partir d'idees, amb allò que succeeix en una història fictícia: el lector s'hi troba atrapat i no s'adona que es tracta d'una història que es desenvolupa en un segon pla, sinó que s'hi capbussa i n'emergeix, com ho feren els Ainur en la creació d'Il·lúvatar.


Ajuntament de Badalona

LAjuntament de Badalona és l'administració pública local que governa i representa els interessos de la ciutat i municipi de Badalona. Els orígens d'una mínima organització comunitària es poden remuntar a l'edat mitjana i, sobretot, a partir de 1595 quan Badalona és confirmada com a municipi independent. L'organització i estructura municipal de l'Ajuntament actual deriva de la implantada per la dinastia borbònica, una administració totalment nova basada en el batlle i els regidors. Des d'aleshores la corporació municipal ha passat vicissituds segons els règims polítics que imperaren.

Actualment, el càrrec d'alcalde de Badalona l'exerceix Xavier García Albiol (PP).


Tokiharu Abe

Tokiharu Abe (3 d'abril de 1911, Tòquio, 9 d'agost de 1996, Tòquio) va ser un ictiòleg japonès.
Va Treballar per al Museu de la Universitat de Tòquio. Abe es va fer famós pels estudis taxonòmics dels peixos globus (Tetraodontidae, Teleostei) de l'Est d'Àsia, en particular el gènere Takifugu, que ell mateix va descriure en 1949. També ha descrit més espècies com "Sagamichthys abei", "Centroscyllium kamoharai", i "Fugu obscurus". A més, algunes espècies, com "Tetraodon abei" i "Chaunax abei" van ser anomenades així en el seu honor.

Abe va ser un membre estranger honorari de la "Societat Americana d'Ictiòlegs i Herpetòlegs".

Va morir en 1996 producte d'una hemorràgia cerebral en un hospital de Tòquio.


Romilda Pantaleoni

Romilda Pantaleoni (Udine, Itàlia, 29 d'agost de 1847 - Milà, 20 de maig de 1917) pertanyent a la nissaga de músics Pantaleoni, va ser una soprano italiana amb una prolífica carrera operística en els anys 70 i 80 del . Va abastar un ampli repertori que incloïa el "belcanto", la grand opéra italiana i francesa, les òperes veristes i les òperes alemanyes de Wagner. Està particularment associada amb els papers de Margherita a "Mefistofele" i la protagonista de "La Gioconda". També se la recorda per ser la primera Desdemona a "Otello" (1887) i la primera Tigrana a "Edgar" (1889), ambdues a la Scala de Milà.

El seu pare, Luigi Pantaleoni, va ser compositor, i el seu germà, Adriano, també va ser cantant d'òpera. Va estudiar a Milà, amb Francesco Lamperti, abans de debutar al Teatro Carcano de la capital llombarda el 1868, a "Margherita", de Jacopo Foroni. En els 15 anys següents es va presentar en teatres per tot Itàlia, amb diversos papers d'òpera italiana i francesa, i, fins i tot, amb l'Elsa de "Lohengrin". El 1874 va cantar el paper d'Isabella en l'estrena de "Salvator Rosa", de Carlos Gomes a Gènova, i, l'any següent, la Margherita de "Mefistofele" al Teatro Regio de Torí. Aquesta última representació va tenir una gran repercussió, i es considera el punt de partida de la recuperació de la popularitat de l'òpera d'Arrigo Boito, que s'havia estrenat el 1868 amb molt menys èxit. La Temporada 1876-1877 va cantar quatre mesos al Gran Teatre del Liceu de Barcelona. El 1879 va aparèixer al Teatro Real de Madrid i el 1884 a la Hofoper de Viena.

Pantaleoni es va integrar en la companyia de la Scala el 1883, debutant amb "La Gioconda". En els vuit anys següents va interpretar nombroses òperes al teatre milanès, incloent les estrenes d"'Otello" i "Edgar", així com el de "Marion Delorme", de Ponchielli (1885). Es va retirar dels escenaris el 1891, després de la mort de la seva parella, el director d'orquestra Franco Faccio, amb qui va mantenir una llarga relació personal i professional. Va morir a Milà.


5,56 × 45 mm OTAN

El cartutx 5,56 × 45 mm OTAN és una munició per a fusell desenvolupada als Estats Units específicament per al fusell d'assalt M16 a la dècada de 1960. Posteriorment va ser adoptada com a munició estàndard de l'OTAN, i és utilitzada àmpliament pels seus exèrcits així com els de països no membres. Aquesta munició és una variant del cartutx .223 Remington.


El petó furtiu

El petó furtiu és un quadre a l'oli, 45 × 55 cm. de Jean-Honoré Fragonard, propietat del Museu de l'Hermitage de Sant Petersburg.

Sota la influència ideològica del filòsof i escriptor francès Jean-Jacques Rousseau (1712-1778), Fragonard s'orientà en la dècada de 1780 vers una expressió romàntica, en la qual la sensibilitat és l'element més important.

En aquest quadre, el delicat vel de la jove senyora simbolitza els seus sentiments. La lleugeresa de les primeres obres del pintor han donat pas a una insistència en el monumental.


Elisa G. Nicora

Elisa G. Nicora (Buenos Aires, 1912 - 6 de febrer de 2001) va ser una botànica i agrostòloga argentina.


Kúbnia

El Kúbnia - Кубня - és un riu de Rússia, un afluent per l'esquerra de l'Sviaga. Passa per les repúbliques de Txuvàixia i del Tatarstan. Té una llargària de 176 km i una conca de 2.480 km². Neix a Txuvàixia i desemboca al riu Sviaga a 4 km al sud de Burunduki.


La Comunitat de municipis del País Bigouden Sud (en bretó "Kumuniezh kumunioù Su ar Vro Vigoudenn") és una estructura intercomunal francesa, situada al departament del Finisterre a la regió Bretanya, al País de Cornualla. Té una extensió de 167,09 kilòmetres quadrats i una població de 36.274 habitants (2006).


Comunitat de municipis del País Glazik

La Comunitat de municipis del País Glazik (en bretó "Kumuniezh kumunioù Bro C'hlazig") és una estructura intercomunal francesa, situada al departament del Finisterre a la regió Bretanya, al País de Cornualla. Té una extensió de 162,3 kilòmetres quadrats i una població de 10.150 habitants (2006).


Comunitat de municipis de Beg ar C'hra

La Comunitat de municipis de Beg ar C'hra (en bretó "Kumuniezh kumunioù Beg ar C'hra") és una estructura intercomunal francesa, situada al departament del Costes del Nord a la regió Bretanya, al País de Trégor Goëlo. Té una extensió de 229,08 kilòmetres quadrats i una població de 7.843 habitants (2006).


Comunitat de municipis Hardouinais Mené

La Comunitat de municipis Hardouinais Mené (en bretó "Kumuniezh-kumunioù Koad Alan-ar Menez") és una estructura intercomunal francesa, situada al departament del Costes del Nord a la regió Bretanya, al País Centre Bretanya. Té una extensió de 249,68 kilòmetres quadrats i una població de 7.693 habitants (2006).


Partició d'Irlanda

La Partició d'Irlanda (en gaèlic, "críochdheighilt na hÉireann") tingué lloc el 3 de maig de 1921, després de la promulgació el desembre de 1920 Acta del Govern d'Irlanda de 1920.

El 6 de desembre de 1922, tota l'illa va esdevenir l'Estat Lliure d'Irlanda, però el 8 de desembre, se'n van segregar els sis comtats de l'Ulster de la zona orient de l'estat lliure, d'acord amb una votació.

Aquesta partició va crear dos estats a l'illa d'Irlanda, a saber, Irlanda del Nord i d'Irlanda del sud, (l'anomenada República d'Irlanda en l'actualitat).

La reclamació dels irlandesos és que van ser les "Cambres" del Nord "Ulster" (comunitat unionista), les que van votar per a dividir el petit estat de l'Ulster, no el parlament. La província tradicional de l'Ulster era més gran que el petit estat actual, amb nou comtats: Donegal, Monaghan, Cavan, Fermanagh, Tyrone, Derry, Armagh, Dún i Antrim. Avui en dia, els tres primers d'ells formen part de la República d'Irlanda, i els sis restants es troben en el petit estat del nord que encara forma part del Regne Unit.


Zygophyllum

Zygophyllum és un gènere de plantes amb flor de la família Zygophyllaceae.


San Francisco 49ers

Els San Francisco 49ers, coneguts com els "niners", són una franquícia de futbol americà professional de la National Football League (NFL) ubicada a la ciutat de San Francisco (Califòrnia). Són membres de la Divisió Oest de la Conferència Nacional (NFC) dins de l'NFL. El seu estadi és el Levi's Stadium i els seus colors són el vermell, el groc or i el negre.


Tormes

El Tormes és un riu de la part central d'Espanya, un afluent del marge esquerre del Duero que neix al Prat Tormejón, a la Serra de Gredós, a Navarredonda de Gredos, província d'Àvila. Transcorre per l'esmentada província d'Àvila i la de Salamanca i desemboca al riu Duero al terme municipal de Villarino Dels Aires (Salamanca), a la zona denominada localment com Ambasaguas, després de recórrer 284 km.

A causa de les seves característiques aquest riu no assegura l'abastament d'aigua als nuclis de població en l'època estival i per això, el 1960 es va estrenar el Pantà de Santa Teresa, ja projectat per la Segona República com a «pantà de La Maya», amb una capacitat de 496 milions de metres cúbics que assegurava i regulava l'abastament d'aigua a l'estiu així com laminava les grans avingudes en època d'hivern. té el Pantà de Villagonzalo i a prop de la desembocadura al Duero el Pantà d'Ametlla, on el riu s'encaixona en murs de contenció rocosos, formant els anomenats Arribis del Tormes, que acompanyen el seu curs fins a la seva desembocadura al Duero.

El cognom de Lazarillo de Tormes prové del fet llegendari que va néixer en aquest riu.


Milà-Sanremo 1999

La Milà-Sanremo 1999 fou la 90a edició de la Milà-Sanremo. La cursa es va disputar el 20 de març de 1999 i va ser guanyada pel belga Andrei Txmil, que s'imposà a l'esprint en la meta de Sanremo.

198 ciclistes hi van prendre part, i 169 van acabar la cursa 169.


Nordend

El Nordend (que significa la "fi del nord", en alemany) és una muntanya de 4.609 metres que es troba entre les regions de Piemont a Itàlia i Valais a Suïssa. És el cim més septentrional del massís del Mont Rosa i la seva quarta elevació, després del Dufourspitze (4.634 m), l'Ostspitze (4.632 m) i el Grenzgipfel (4.618 m).


Casa del Fascio

La Casa del Fascio és un edifici de la localitat de Como, situada al nord d'Itàlia, d'estil racionalista, obra de l'arquitecte italià Giuseppe Terragni. Les obres d'aquest edifici administratiu d'Estil Internacional van començar en 1932 i van ser concloses en 1936 durant el mandat de Benito Mussolini. D'aquesta obra mestra de Giuseppe Terragni es desprèn la seua inquietud creativa en l'àmbit dels seus ideals racionalistes. És un prisma perfecte, planta quadrada amb costat de 33,20m i altura 16,60m, que correspon exactament a la meitat. Les façanes no són lliures pel que fa a l'armadura estructural, al contrari, s'involucren per a extraure una profunditat inherent al concepte.


William Lassell

William Lassell FRS (Bolton, 18 de juny del 1799 - Maidenhead, 5 d'octubre del 1880) va ser un mercant i astrònom anglès.

William Lassell va néixer a Bolton i va ser educat a Rochdale després de la mort del seu pare; va ser ensenyat per a mercant des del 1814 al 1821 a Liverpool. Va fer fortuna amb elaboració de cervesa, la qual cosa el va ajudar a finançar el seu interès per l'astronomia. Va construir un observatori a Starfield, prop de Liverpool, amb un telescopi reflector de 610 mm, amb el qual va ser pioner en l'ús de la muntura equatorial per poder seguir més fàcilment els objectes mentre la Terra girava. Va construir i polir el mirall ell mateix fent servir el seu propi equipament. L'observatori va ser mogut més tard a Bradstones (1854).

El 1846 Lassell va descobrir Tritó, el satèl·lit més gran de Neptú, tot just 17 dies després de la descoberta de Neptú per part de l'astrònom alemany Johann Gottfried Galle. El 1848 va co-descobrir de manera independent Hiperió, un satèl·lit de Saturn. El 1851 va descobrir Ariel i Umbriel, dos noves llunes d'Urà.

Quan la Victòria I del Regne Unit va visitar Liverpool el 1851, Lassell va ser l'únic habitant que va demanar específicament conèixer en persona.

El 1855, Lassell va construir un telescopi de 1200 mm, que va instal·lar a Malta a causa de les millors condicions d'observació en comparació amb Anglaterra. Després del seu retorn al Regne Unit, havent passat diversos anys a Malta, es va traslladar a Maidenhead i va operar el seu telescopi en un observatori en aquesta vila.

Va guanyar la Medalla d'Or de la Reial Societat Astronòmica el 1849, i en va ser el seu president durant dos anys començant el 1870. Va ser elegit membre de la Royal Society el 1849.

Lassell va morir a Maidenhead el 1880, deixant una fortuna de 80.000 lliures esterlines. El seu telescopi va ser cedit al Royal Observatory de Greenwich.

El cràter Lassell a la Lluna, un cràter a Mart i un anell de Neptú estan anomenats en el seu honor.


Viure i morir a Los Angeles

Viure i morir a Los Angeles (títol original en anglès "To Live and Die in L.A.") és una pel·lícula estatunidenca dirigida per William Friedkin i estrenada l'any 1985.


Cobble Hill

Cobble Hill és una petita comunitat en l'illa de Vancouver, Columbia Britànica, Canadà. Es troba a uns 45 quilòmetres (28 milles) al nord de Victoria en el Districte Regional de la Vall Cowichan, és coneguda pel seu entorn agrícola i per la muntanya Cobble, que li va donar el seu nom al poble. Segons el cens de 2006, té 1 775 habitants. La ciutat compta amb nombroses senderes i rutes que cobreixen els pujols i els boscos de la zona, que també és coneguda per les oportunitats que brinda per al ciclisme de muntanya. Más recentment, l'àrea es va tornar famosa pels seus vinyers, que han guanyat premis pels vins que produeixen. En aquesta localitat es van filmar algunes parts de la versió de 1994 de la pel·lícula "Donetes", basada en la novel·la del mateix nom de Louisa May Alcott.


Última Comunió de la Magdalena

L'Última Comunió de la Magdalena, és una de les últimes obres de Jeroni Jacint Espinosa, signada i datada a 1665, usant la fórmula fat., abreviatura de "faciebat", en pretèrit imperfet, en lloc del més comú "fecit", fet, per indicar segons Orellana que el quadre no s'acaba.

La que podria considerar obra mestra del pintor, és una pintura a l'oli sobre tela, (315 × 226 cm.), pintada per als caputxins de Massamagrell, fundació de Sant Joan de Ribera que va posar l'eucaristia en el centre de les seves devocions. Garín posa especial atenció en la preparació de la tela per mitjà de la cola i l'òxid de ferro i l'ús de tons càlids sobre la base de l'ocre, tècnica habitual del pintor.


L'infant salvatge

L'infant salvatge (títol original en francès: "L'Enfant sauvage") és una pel·lícula dirigida per François Truffaut el 1970.

La història de la pel·lícula transcorre l'any 1800 a França i es basa en la vida del "nen-llop" Victor von Aveyron, tal com és batejat pel doctor Jean Itard. "L'Enfant sauvage" va ser filmat seguint un estil propi de documental, en blanc i negre, i és considerat com una de les obres clau del cineasta francès. Truffaut, que interpreta el paper de Dr. Itard, aborda dos dels seus temes fonamentals al llarg de la seva carrera cinematogràfica: la infància i l'educació.

La pel·lícula, filmada amb un modest pressupost, va assolir un inexpectat ressò tant a França com als EUA i va recaptar una nombrosa sèrie de premis. La temàtica de la pel·lícula va encaixar molt bé amb l'esperit de l'època, marcada per la torbulent situació política i les protestes protestes estudiantils, i va fer guanyar a Truffaut la reputació de “director pedagògic”.

El 2003, a Alemanya, la pel·lícula va ser integrada al cànon de l'Agència Federal per l'Educació Cívica ("Bundeszentrale für politische Bildung"), amb l'objectiu de ser presa com a material pedagògic per ser projectat i discutit a les escoles.


31 Orionis

31 Orionis (31 Ori / CI Orionis) és un estel a la constel·lació d'Orió de magnitud aparent +4,71. S'hi troba a 508 anys llum del sistema solar.

31 Orionis és una gegant taronja de tipus espectral K5III. Té una temperatura efectiva de 3.930 K i llueix amb una lluminositat bolomètrica —que inclou la radiació infraroja emesa— 809 vegades major que la lluminositat solar. De gran grandària, el seu radi és 58 vegades més gran que el del Sol, cosa que correspon al 70% de l'òrbita de Mercuri. La seva massa és 3,5 vegades major que la massa solar i té una edat estimada de 280 milions d'anys. Va acabar la fusió del seu hidrogen intern fa uns 30 milions d'anys i en l'actualitat fusiona heli. La seva abundància relativa de ferro ([Fe/H] = -0,30) és la meitat que la del Sol. En el passat hom va pensar que era un estel variable —per això rep la denominació errònia de CI Orionis—, però avui la seva variabilitat sembla descartada.

31 Orionis té una companya visual separada d'ella 12,7 segons d'arc. Encara que pràcticament no s'ha observat moviment orbital, ambdues estrelles s'han mogut de manera conjunta per l'espai durant 175 anys, cosa per la qual hom pensa que constitueixen un sistema binari. A partir de la seva lluentor, es pot deduir que l'acompanyant és una estrella blanca de la seqüència principal de tipus A8. La separació angular entre ambdues estrelles es tradueix en una separació real d'almenys 2.000 ua, dada que implica un període orbital de més de 40.000 anys.


Adamas Labyrinthus

Adamas Labyrinthus és una formació geològica de tipus labyrinthus a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 41.07 ° latitud N i 111.46 ° longitud E, que fa 853 km de diàmetre. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1982 i fa referència a una característica d'albedo.


Manjaro

Manjaro Linux, o Manjaro, és una distribució de GNU/Linux de codi obert i lliure basada en el sistema operatiu Arch Linux. Es publica amb els entorns d'escriptori Xfce, KDE i GNOME. S'enfoca en la facilitat d'ús i l'accessibilitat, quan s'instal·la escaneja el sistema i instal·la els drivers necessaris. Empra el model de desenvolupament denominat "rolling release", és a dir d'alliberament continu. Empra Pacman i AUR ("Arch User Repository") com a gestors de paquets i Steam per als jocs.


WandaVision

WandaVision (en català i de forma no oficial: Bruixa Escarlata i Visió) és una minisèrie de televisió web estatunidenca creada per Disney + per Jac Schaeffer i produïda per Marvel Studios, basada en els personatges de Wanda Maximoff / Bruixa Escarlata i Visió. Està ambientada en l'Univers Cinematogràfic de Marvel (UCM) i comparteix continuïtat amb les pel·lícules de la franquícia. Els esdeveniments de la sèrie tenen lloc després de la pel·lícula de 2019. La sèrie és produïda per Marvel Studios, amb Schaeffer com a guionista principal i Matt Shakman com a director.

Elizabeth Olsen i Paul Bettany repeteixen els seus papers com a Wanda Maximoff / Bruixa Escarlata i Visió, respectivament, de la saga de pel·lícules. Teyonah Parris, Kat Dennings, Randall Park i Kathryn Hahn també protagonitzen la sèrie.

WandaVision s'estrenà el 15 de gener de 2021 i consta de nou episodis. És la primera sèrie de la Fase Quatre de l'Univers cinemàtic Marvel.


45 Aurigae

45 Aurigae (45 Aur / HD 43905 / HR 2264) és un estel a la constel·lació del Cotxer, Auriga, de magnitud aparent +5,35. S'hi troba a 186 anys llum de distància del sistema solar.

45 Aurigae és un estel blanc-groc de la seqüència principal de tipus espectral F5V, anteriorment classificada com a gegant F5III. Té una temperatura efectiva en el rang comprés entre 6.531 - 6.696 K, la xifra varia segons la font consultada. La seva lluminositat és 19 vegades major que la lluminositat solar i giravolta sobre si mateixa amb una velocitat de rotació igual o superior a 10 km/s.

45 Aurigae és una estrella binària espectroscòpica, és a dir, la seva naturalesa binària ha estat detectada pel desplaçament Doppler de les seves línies espectrals. El seu període orbital és de 6,501 dies i l'òrbita és gairebé circular, amb una excentricitat ε = 0,02. L'estel primari —amb les seves característiques són les descrites en el paràgraf anterior— té una massa de 1,48 masses solars, mentre que l'estel secundari té una massa equivalent al 42% de la massa del Sol. El sistema mostra una metal·licitat superior a la solar en un 86% ([Fe/H] = +0,27). Així mateix, evidència una abundància relativa de liti (A(Li) = 3,2) clarament superior a la solar, però que està en la mitjana de l'abundància còsmica d'aquest metall. La seva edat estimada és de 1.100 - 1.200 milions d'anys.


Delta Persei

Delta Persei (δ Per / 39 Persei / HD 22928) és un estel a la constel·lació de Perseu de magnitud aparent +2,99. S'hi troba a 528 anys llum del sistema solar i probablement és membre del Cúmul d'Alfa Persei (Melotte 20), l'astre més brillant del qual és Mirfak (α Persei).

Delta Persei és una gegant blava de tipus espectral B5III. Amb una temperatura superficial de 13.800 K, té una lluminositat 3.400 vegades major que la del Sol i un diàmetre 10 vegades més gran que el d'aquest. Igual que altres estels calents, rota a gran velocitat —igual o superior a 255 km/s—, completant una volta en menys de dos dies. La seva massa aproximada és de 6,5 masses solars i la seva edat s'estima en 50 milions d'anys; havent acabat la fusió del seu hidrogen, està en fase d'evolució cap a una gegant vermella de grandària molt major. Catalogada com a estrella Be, és una estrella variable eruptiva que, a causa de la ràpida rotació, perd massa estel·lar de la seva zona equatorial.

A 102 segons d'arc de Delta Persei es pot observar un tènue estel de magnitud +10,4, sent qüestionable si està físicament relacionada amb ella. Si fos així, la distància entre ambdues seria d'almenys 16.000 ua.


The Frog Kingdom

The Frog Kingdom () és una pel·lícula d'animació xinesa dirigida per Nelson Shin i estrenada el 2013. Va ser produïda per Jilin VIXO Animation, sent la primera producció de caràcter internacional sorgida de l'Institut d'Animació de Jilin. El 30 de juny de 2015, Lionsgate i Grindstone Entertainment Group van publicar als Estats Units una versió doblada de la pel·lícula en vídeo a la carta i en DVD.

La pel·lícula tracta d'un regne de granotes, on el rei organitza un concurs esportiu als peus del Changbai per tal de trobar una parella per a la seua filla.


Petrobras

Petróleo Brasileiro S.A. (Petrobras; pronunciat Petrubràs) és una empresa de capital obert, l'accionista majoritari de la qual és el Govern del Brasil, sent, per tant, una empresa mixta.<ref name="Santos-SP/2017">Renan Ramalho (6 de abril de 2017). «"Supremo rejeita recurso da Petrobras e decide que estatais devem pagar IPTU (Por ter repercussão geral, decisão vale para todas as estatais que buscam lucro e concorrem com outras empresas.)"». "G1 Política'. Consultado em 10 de abril de 2017. Cópia arquivada em 10 de abril de 2017 </ref> Amb seu a Rio de Janeiro, opera actualment en 14 països, dins de l'àmbit de l'energia, prioritàriament en les àrees d'explotació, producció, refinat, comercialització i transport de petroli, gas natural i els seus derivats. L'any 2020, la classificació anual "Forbes Global 2000" va situar a Petrobras com la septuagèsima major empresa pública del món.

L'empresa va ser constituïda el 3 d'octubre de 1953. Va monopolitzar la indústria petroliera del Brasil fins al 1997, any en què es va alliberar el mercat. Tot i així, continua sent líder amb una producció diària de més de 2 milions de barrils de cru (320 mil metres cúbics). La multinacional és propietària de refineries, petroliers i és una gran distribuïdora de derivats del petroli. Petrobras és la líder mundial en desenvolupament de tecnologia per a l'explotació petrolífera en aigües profundes i ultraprofundes.

Petrobras estava en 2011 en el cinquè lloc en la classificació de les majors petrolieres de capital obert del món. En valor de mercat, l'any 2010 va ser la segona major empresa del continent americà i la quarta major del món (la segona del sector energètic), segons dades de "Bloomberg" i de l"'Agência Brasil". En setembre de 2010, l'empresa va registrar el rècord de la major capitalització borsària de la història: 72,8 bilions de dòlars (a l'època, 127,4 bilions de reals), pràcticament doblant el rècord existent, que pertanyia a la "Nippon Telegraph and Telephone" (NTT), amb 36,8 bilions de dòlars al novembre de 1987. Petrobras va tancar l'any 2014 amb unes pèrdues de 21,5 bilions de reals, el pitjor exercici des de 1986 i el primer tancament en vermell des de 1991. La pèrdua de diners causada per la corrupció entre 2004 i 2012 va ser estimada en 6,2 bilions de reals. El 2015, la Petrobras va tornar a tancar amb pèrdues, de 34,8 bilions de reals, a causa de la caiguda del preu del barril de petroli en el mercat internacional, de la crisi econòmica en el país i de la crisi referent a l'Operació "Lava Jato", que va fer amb que l'empresa suspengués temporalment les seves inversions, el que va afectar de ple la seva xarxa de proveïdors de serveis i equipaments.

Petrobras és responsable del 0,77% de l'emissió global de gasos hivernacle industrials en el període entre 1988 fins a 2015 i, per tant, un dels majors responsables mundials del canvi climàtic.


The Holy Mountain

The Holy Mountain és una pel·lícula surrealista mexicana dirigida per Alejandro Jodorowsky, estrenada l'any 1973.

Es tracta del tercer llargmetratge del director, qui, a més, va protagonitzar la pel·lícula i es va encarregar de l'escenografia i el disseny de vestuari, entre d'altres tasques, com ara, el guió, coproducció, coedició, etc. La pel·lícula va ser produïda pel gerent d'els Beatles, Allen Klein, d’"ABKCO Music and Records" —després que Jodorowsky es convertís en un fenomen underground amb "El Topo—" i finançada per John Lennon i George Harrison. Es va exhibir en diversos festivals internacionals de cinema el 1973, incloent Cannes, i projeccions limitades a Nova York i San Francisco.


Binaiya

El Binaiya, també escrit Binaya i Binaia, és una muntanya del l'illa de Seram, a les Moluques, Indonèsia. Amb 3.027 msnm n'és el punt culminant. Es troba dins el Parc Nacional de Manusela, un parc amb una gran biodiversitat i amb nombrosos endemismes.


Projecte Softball Gavanenc

El Projecte Softball Gavanenc ("PS Gavanenc") és un club de softbol de Gavà, fundat l'any 2004 per Andrés Iborra.

Dedicat a la pràctica i a la formació base del softbol, conté equips en totes les categories inferiors. Ha guanyat diversos campionats d'Espanya en categoria cadet i juvenil. També organitza el Torneig Internacional de softbol a Gavà, Al llarga de la seva història, l'equip sènior ha aconseguit dos Campionats de Catalunya (2015 i 2018) i ha participat en competicions estatals. Disputa els seus partits al Camp Municipal de Beisbol Can Torelló.


(1551) Argelander

(1551) Argelander és un asteroide que forma part del cinturó d'asteroides i va ser descobert per Yrjö Väisälä el 24 de febrer de 1938 des de l'observatori d'Iso-Heikkilä, Finlàndia.

Argelander es va designar al principi com 1938 DC1. Més endavant va ser anomenat en honor de l'astrònom alemany Friedrich Argelander (1799-1875).

Argelander està situat a una distància mitjana del Sol de 2,394 ua, i pot acostar-se fins a 2,236 ua. La seva inclinació orbital és 3,763° i l'excentricitat 0,0662. Empra 1.353 dies a completar una òrbita al voltant del Sol.


Haworthia variegata var. modesta

Haworthia variegata var. modesta, és una varietat de Haworthia arachnoidea del gènere "Haworthia de la subfamília de les asfodelòidies.


Rima Calippus

Rima Calippus és una estructura geològica del tipus rima a la superfície de la Lluna, situada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 37.39 ° de latitud N i 13.29 ° de longitud E. Fa un diàmetre de 40 km. El nom va ser fet oficial per la IAU l'any 1964 i fa referència al proper cràter Calippus.


Fiorello!

Fiorello! és un musical sobre l'alcalde de Nova York Fiorello H. LaGuardia, una reformador republicà, que va estrenar-se a Broadway el 1959 i que explica la història de com LaGuardia va assumir la màquina política de Tammany Hall. El llibret és de Jerome Weidman i George Abbott, extret substancialment del llibre de 1955 "Life with Fiorello" d'Ernest Cuneo, amb lletres de Sheldon Harnick i música de Jerry Bock. És un dels deu musicals que ha guanyat el premi Pulitzer de teatre.


Assassin's Creed Valhalla

Assassin's Creed Valhalla és un videojoc desenvolupat per Ubisoft Montreal i publicat per Ubisoft. És el dotzè en importància i el vint-i-dosè llançat dins de la saga d'"Assassin's Creed", i successor a el joc de l'2018 "Assassin's Creed Odyssey".

Ambientat al , el joc té lloc durant la invasió de Gran Bretanya per part dels víkings, amb el jugador controlant al guerrer víking Eivør dirigint al seu poble contra el rei saxó Alfred el Gran i els seus regnes vassalls.

Es va llançar el 10 de novembre de 2020 per Microsoft Windows, PlayStation 4, PlayStation 5, Xbox Series X i Series S Xbox One, i Google Stadia.


Xevi Pujolar

Xevi Pujolar (Madremanya, Gironès, 3 de gener de 1973) és un enginyer automobilístic català, que treballa com a enginyer de pista a la Fórmula 1.

Format en Enginyeria Mecànica per la Universitat de Girona, va iniciar-se en el kàrting als equips Genikart i Arisco, treballant amb pilots com Fernando Alonso i Antoni García. Posteriorment, passà per les categories de Fórmula Nissan i Fórmula 3000 i entrà a la Fórmula 1 l'any 2002 amb l'equip Jaguar Racing.


Abigail Garrido Tinta

Abigail Garrido Tinta (1962) és una mestra i política catalana, i alcaldessa de Sant Pere de Ribes des del 2015.

Militant del Partit dels Socialistes de Catalunya, s'inicià en el govern municipal com a regidora de l'Ajuntament de Sant Pere de Ribes l'any 1999, havent exercit des d'aquell moment diversos càrrecs amb responsabilitats de govern, durant els mandats del PSC a les diferents legislatures en què governà. Des d'aleshores, ha ocupat diversos càrrecs al govern municipal, al Consell Comarcal, i al mateix Partit dels Socialistes. Així, ocupà el càrrec de primera tinent d'alcalde i regidora de Via Pública, Educació, Participació Ciutadana i Edificis Municipals de l'Ajuntament de Sant Pere de Ribes. També ocupà la secretària de Comunicació de l'Agrupació del PSC de Sant Pere de Ribes a partir de l'any 2008, i fou secretària adjunta de Política Municipal de la Federació Alt Penedès i Garraf dels socialistes. També fou consellera de Comunicació, Participació Ciutadana i Cooperació Internacional del Consell Comarcal del Garraf. D'aquesta manera, anà perfilant-se, progressivament, per al càrrec d'alcaldessa de Sant Pere de Ribes.

Abigail Garrido aconseguir guanyar les eleccions municipals del juny del 2015, al capdavant del PSC, i fou investida alcaldessa de Sant Pere de Ribes amb el vot dels set regidors del grup municipal del Partit dels Socialistes, que tornà a l'alcaldia dos anys després que el socialista Josep Antoni Blanco i Abad la perdés havent-la ocupat durant diverses legislatures.

El juny del 2019 Garrido revalidà el seu mandat com a alcaldessa de Sant Pere de Ribes, després d'una nova victòria socialista en les eleccions del 26 de maig del 2019, aconseguint aquesta vegada una majoria absoluta, obtenint un total de 12 regidors i regidores. Des de l'agost del 2019 Abigail Garrido també es convertí en presidenta del Consell Comarcal del Garraf.


Roch Marc Christian Kaboré

Roch Marc Christian Kaboré (Ouagadougou, Burkina Faso, 25 d'abril de 1957) és un economista i polític burkinès, president de Burkina Faso, des del 29 de desembre de 2015.

Fill de professors, tot i que el seu pare acabà sent assessor tècnic del ministre de l'Interior i ministre d'Hisenda i de Salut Pública, en finalitzar el batxillerat, el 1975, Kaboré marxà a França a estudiar a la Universitat de Dijon, on es llicencià en Ciències Polítiques i s'especialitzà en Administració i Gestió d'empreses. Mentre era a la universitat, milità en la Federació d'Estudiants de l'Àfrica Negra a França (FEANF), influenciat pel Partit Comunista Francès i amb un compromís polític anticolonialista, on també van participar personalitats com Alpha Condé, president de Guinea-Conakry. Després d'acabar els seus estudis, Kaboré tornà a Burkina Faso, on s'integrà a la Unió de Lluita Comunista-Reconstruïda (ULC-R), un moviment que donava suport a la revolució del militar Thomas Sankara, conegut com el "Che Guevara" africà, que arribà al poder amb un cop d'Estat el 1983 i governà fins al 1987, quan fou assassinat i ocupà la presidència el seu amic Blaise Compaoré.

Un any després d'arribar al poder Sankara, Kaboré de només vint-i-set anys fou nomenat director general de Banc Internacional de Burkina Faso, càrrec que ocupà fins al 1989, quan Compaoré el designà ministre de Transport i de la Comunicació. Progressivament, Kaboré anà ocupant nous càrrecs ministerials, primer com a ministre d'Estat (1990), després d'Acció Governamental (1991), de Finances (1992) i, finalment, de Relacions amb les Institucions (1993), a més de ser elegit diputat des de 1991.

El 1994, quan es devaluà el franc CFA, moneda que utilitzen catorze països a l'Àfrica occidental i central, Kaboré fou nomenat primer ministre per la seva experiència en la banca, en un intent de gestionar i atenuar els efectes de la devaluació. El 1996, però, fou relegat a conseller especial de la Presidència, quan sembla que la seva relació va començar a deteriorar-se amb Compaoré. Altres al·ludeixen el 2010 com a data en què Kaboré se sent marginat en l'oficialista Congrés per la Democràcia i el Progrés (CDP). No obstant això, des de 2002 a 2012 Kaboré va exercir com a president de l'Assemblea Nacional i, des de juny de 2003 fins a 2012, com a president del CDP, on emergí com a possible successor de Compaoré.

Poc després s'inicià la polèmica sobre els efectes de l'article 37 de la Constitució, que impedia a Compaoré presentar-se a la reelecció en els comicis de 2015 i que s'intentà modificar el 2014 amb un referèndum que no s'arribà a celebrar, i una votació a l'Assemblea Nacional avortada per manifestants que van incendiar l'edifici. L'intent de modificació constitucional provocà protestes a Burkina Faso que van empènyer a Compaoré a deixar el poder el 31 d'octubre de 2014 i exiliar-se a la veïna Costa d'Ivori. Kaboré, que intentà dissuadir Compaoré de fer aquesta modificació, dimití el gener de 2014 com a president del CDP.

Després d'una curta transició, el 29 de novembre de 2015 Burkina Faso celebrà eleccions presidencials, que foren guanyades per Kaboré al capdavant del nou Moviment Popular per al Progrés (MPP). Durant els seus cinc anys com a president, Kaboré ha implementat l'atenció mèdica gratuïta per a dones i nens menors de cinc anys, ha millorat el subministrament d'aigua potable, construït noves carreteres i ha tingut lloc la primera votació de burkinesos a l'exterior per a unes eleccions presidencials, entre altres èxits. No obstant això, no ha resolt problemes tan rellevants com la seguretat al país, que pateix atacs jihadistes des d'abril de 2015 per part de grups aliats a Al-Qaida i l'Estat Islàmic.

El novembre del 2020 se celebraren unes noves eleccions a Burkina Faso, que tornaren a donar a Kaboré com a guanyador a la primera volta, amb el 57,87% dels vots, i que el dugueren a un nou mandat presidencial de cinc anys.


Naiara Davó

Naiara Davó Bernabeu (Alcoi, 1987) és una política valenciana, actualment diputada a les Corts Valencianes per Unides Podem.

Llicenciada en Ciències Polítiques per la Universitat de Valencia i amb un màster de Cooperació al Desenvolupament, Davó ha estat activa políticament des de la seua època a la universitat en causes com la lluita contra la privatització educativa, la llibertat de Palestina o el Sahara Occidental. Davó va treballar al Brasil amb organitzacions no governamentals dedicades al sector educatiu no formal en les faveles, també va col·laborar amb els moviments de treballadors rurals a través del Moviment dels Sense Terra, en bancs solidaris com la Banca Social Sao José i en atenció social en la Comunitat Vida i Pau.

El 2015 dona el salt a la política partidista d'Alcoi integrant-se i sent triada regidora per Guanyar Alcoi-Acord Ciutadà. Quatre anys més tard encapçalà la candidatura de Podem i aconseguí el 8,31% del vot emés i dos representants al consistori municipal. També el 2019 ocupà la quarta posició de la candidatura autonòmica per la circumscripció d'Alacant no resultant electa tot i que la renuncia del diputat Rubén Martínez Dalmau per a ser vicepresident i conseller del Consell de la Generalitat possibilità l'accés de Davó a les Corts que, a més a més, esdevingué Síndica-portaveu del grup parlamentari de Podem a les Corts Valencianes.

El 2021 va ser substituïda per Pilar Lima com a portaveu a les Corts en el marc d'una crisi al si del partit i del grup parlamentari.


El gras i el prim

El gras i el prim (títol original en anglès: "Stan & Ollie") és una pel·lícula biogràfica britànica de 2018 dirigida per Jon S. Baird a partir d'un guió de Jeff Pope, basada en les vides dels comediants Laurel i Hardy. La cinta està protagonitzada per Steve Coogan i John C. Reilly com Stan Laurel i Oliver Hardy, respectivament. Es va estrenar el 21 d'octubre de 2018 en la clausura de la gala del Festival de Cinema de Londres. La pel·lícula va ser llançada als Estats Units el 28 de desembre de 2018 i a Regne Unit l'11 de gener de 2019. Ha estat doblada al català.

La pel·lícula s'enfoca en els detalls de la relació personal del duo còmic mentre relata com es van embarcar en una complicada gira musical al Regne Unit i Irlanda durant 1953 i lluitaven per a tractar de fer una altra pel·lícula.


Caterina-Amàlia dels Països Baixos

Caterina-Amàlia dels Països Baixos (nom complet Catharina-Amalia Beatrix Carmen Victoria, La Haia, 7 de desembre de 2003) és l'hereva al tron del Regne dels Països Baixos, format pels Països Baixos, Curaçao, Aruba i Sint Maarten, ja que és la filla gran dels monarques actuals: el rei Guillem Alexandre i la reina consort Màxima.

Ostenta el títol de princesa d'Orange des del 30 d'abril del 2013, data de l'ascensió al tron del seu pare després de l'abdicació de la reina Beatriu I, i els títols de princesa dels Països Baixos i Princesa d'Orange-Nassau des del seu naixement.


Count Dracula

Count Dracula (comercialitzada en alemany: "Nachts, wenn Dracula erwacht"; italià: "Il Conte Dracula"; francès: "Les Nuits de Dracula") és una pel·lícula de terror dirigida per Jesús Franco el 1970. Interpretada en els seus papers principals per Christopher Lee, Herbert Lom, Klaus Kinski i Soledad Miranda és considerada una versió fílmica que adapta de manera més fidedigna. la novel·la "Dràcula" de Bram Stoker.


Correo de Mallorca

Correo de Mallorca fou un diari en castellà publicat a Palma entre 1910 i 1953.

Fou fundat el 1910 a Palma, com un diari catòlic i integrista. Propietat del Bisbat de Mallorca, va sobreviure a la Guerra civil, però posteriorment entrà en una profunda crisis econòmica. Com a conseqüència d'aquesta situació, el 1953 es fusionà amb el diari "La Almudaina", donant lloc al contemporani "Diario de Mallorca".


Aeroport Internacional Hamid Karzai

LAeroport Internacional Hamid Karzai (en paixtu: د حامد کرزي نړيوال هوايي ډګر; en persa: میدان هوائی بین المللی حامدکرزی; ) està situat a 5 quilòmetres del centre de la ciutat de Kabul a l'Afganistan. Serveix com un dels principals aeroports internacionals de la nació i com una de les majors bases militars, capaç d'albergar més de cent aeronaus. Anteriorment es deia Aeroport Internacional de Kabul i localment Aeroport Khwaja Rawash, encara que continua sent oficialment conegut per algunes aerolínies amb aquest últim nom. L'aeroport va rebre el seu nou nom en 2014 en honor a l'expresident Hamid Karzai. La decisió va ser presa per l'Assemblea Nacional de l'Afganistan i el Gabinet del president Ashraf Ghani.

L'aeroport ha estat ampliat i modernitzat en l'última dècada. Es va afegir una nova terminal internacional i l'antiga terminal s'utilitza ara per als vols nacionals. També es van construir diverses bases militars entorn de l'aeroport, que són utilitzades per les Forces Armades dels Estats Units i la Missió de Suport Decidit (RS) de l'OTAN (abans Força Internacional d'Assistència i de Seguretat). La Força Aèria Afganesa també té una base allí, mentre que la Policia Nacional Afganesa s'encarrega de la seguretat dins de les terminals de passatgers. Al juny de 2016, la destinació que rebia més serveis des de l'Aeroport Internacional de Dubai, amb almenys quatre aerolínies de passatgers en la ruta, i algunes amb múltiples vols diaris.


Detto Mariano

Detto Mariano, nascut com a Mariano Detto (Monte Urano, província de Fermo a la regió de les Marques, Itàlia, 27 de juliol de 1937 - Milán, 25 de març de 2020) fou un compositor, lletrista, pianista, productor discogràfic i editor de música italià.

Va començar la seva carrera el 1958 i es va consagrar en ingressar al "Clan Celentano", tal com es deia al grup que acompanyava el famós cantant Adriano Celentano. Es va convertir en el teclista de la seva banda (coneguda com a "I, Ribelli"), i fou l'arranjador oficial de totes les seves cançons entre 1962 i 1967.

A més d'haver compost nombroses bandes sonores per a pel·lícules populars, va tenir una valuosa quarantena d'èxits, inclosa "Ciao amore", que Adriano Celentano va cantar el 1961, així com "La ragazza della via Gluck, Ratataplán", escoltada en la pel·lícula homònima de Maurizio Nichetti el 1979, "Nel sole", per a l'artista Al Bano, i "Insieme" i "Viva lei", que foren cantades per Mina i Lucio Battisti.

Entre els seus temes més coneguts figura "La immensitat", escrita juntament amb Giulio Rapetti Mogol, que va ser al centre d'una llarga disputa legal amb Don Backy, qui reclamava l'autoria.

L'artista va morir el març del 2020, després d'haver estat internat en un hospital milanés a causa de la COVID-19, causat pel SARS-CoV-2.


Torre Friedrich Clemens Gerke

La Torre Friedrich Clemens Gerke (en alemany, "Friedrich-Clemens-Gerke-Turm") és una torre de telecomunicacions de 230 metres d'alçària situada a Cuxhaven, Alemanya. Les obres de construcció de la torre van començar el 26 d'abril de 1990 i van completar-se el 9 d'abril de 1992.

Malgrat la seua grandària, i a diferència d'altres torres similars, és una estació repetidora de senyals emesos des d'altres punts i no s'utilitza com a font d'emissions pròpies.


Rectorat de la Universitat de València

El Rectorat de la Universitat de València està situat a l'avinguda de Blasco Ibáñez número 13 de la ciutat de València. És obra de l'arquitecte valencià Mariano Peset Aleixandre. El seu estil arquitectònic més característic és l'art déco valencià.


Copa grega de bàsquet

La Copa grega de bàsquet (grec: Κύπελλο Ελλάδος καλαθοσφαίρισης ανδρών) és la competició de copa de bàsquet de Grècia. És la segona competició de bàsquet professional més important al país, després de la A1 Ethniki. Es disputa anualment des de la temporada 1975-1976 i és organitzada per la Federació Hel·lènica de Bàsquet (EOK).


Ashton Gate Stadium

Ashton Gate Stadium és un estadi a Ashton Gate, Bristol, Anglaterra, i és la llar del Bristol City F.C. i del Bristol Rugbi. Situat al sud-oest de la ciutat, just al sud del riu Avon, actualment té una capacitat total de 27 000 espectadors.

Ashton Gate va ser la llar del Bedminster F.C. Fins a la seva fusió de 1900 amb el Bristol South End que va jugar a St John's Lane, i el club fusionat va jugar a St John's Lane fins al final de la temporada 1903-04, quan es van traslladar a Ashton Gate.

L'estadi també ha jugat un paper en la història del rugbi a la ciutat. El Bristol Rugbi hi va jugar en diverses ocasions des de la dècada de 1920, una ocasió va ser el 27 de desembre de 2006, quan va derrotar els rivals locals, Bath Rugbi 16-6, amb una multitud rècord veient el partit. S'hi han disputat diversos partits internacionals de rugbi, començant amb Anglaterra contra País de Gal·les el 1899. 100 anys més endavant, els All Blacks hi van jugar contra Tonga un partit de la copa del món de Rugbi de 1999. A partir de la temporada 2014-2015, el Bristol Rugbi es va traslladar permanentment a Ashton Gate.

L'estadi ha estat amfitrió de dos amistosos internacionals sub-21 d'Anglaterra. El primer va ser contra els sub-21 de Romania el 21 d'agost de 2007. Va acabar amb un empat a 1-1 amb Matt Derbyshire donant als amfitrions l'avantatge en el vuitè minut, però un gol de Joe Hart en pròpia porta als 25 minuts donà als visitants un empat, en un partit amb 18.640 espectadors L'altre va ser contra els sub-21 de l'Uzbekistan el 10 d'agost de 2010. Els amfitrions van vèncer els visitants per 2-0 amb Danny Rose marcant en el minut 64 i Martin Kelly anotant en el minut 78. Va haver-hi 9.821 espectadors.


Yasmina Alcaraz Moreno

Yasmina Alcaraz Moreno (Castelló d'Empúries, 7 de juny de 1989) és una àrbitra de bàsquet espanyola. Dirigeix partits de la Lliga ACB, així com trobades de Bàsquet 3x3 i partits de seleccions de la FIBA. Pertany al "Comitè d'Àrbitres de Catalunya".

Va començar amb 14 anys a arbitrar. Com que també era jugadora i a Catalunya fins a certa categoria no és compatible dedicar-se les dues modalitats va decidir seguir jugant. Quan va començar la carrera de Ciències de l'Activitat Física i de l'Esport va deixar de jugar i va començar al Comitè arbitral a Girona. El 2014 va ser ascendida al grup 2 de la FEB com a àrbitra de la Lliga EBA i Lliga Femenina 2. El 2017 va aconseguir arribar a la categoria absoluta de la FEB, és a dir, Lliga LEB Or i Plata i Lliga Femenina. D'altra banda, també el 2017 va obtenir la llicència federativa com a àrbitre internacional de Bàsquet 3x3.

Va dirigir la final de la Copa de la Reina de Bàsquet el 2018 i el 2019, ambdues entre Spar Citylift Girona i Perfumeries Avinguda, les victòries de les quals van ser els dos casos per al segon equip. L'estiu del 2018 va dirigir partits de Bàsquet 3x3 dels Jocs Mediterranis, on va arbitrar el partit per la medalla de bronze femenina entre Portugal i Sèrbia (21–20).

Va formar part del primer equip arbitral format íntegrament per tres dones que van dirigir un partit de LEB Or. Al costat de Paula Lema i Elena Espiau, el 18 de desembre de 2018 en un partit entre Carramimbre CBC Valladolid i Tau Castelló (70–56).

El setembre de 2019, es va fer oficial el seu ascens a la Lliga ACB, sent així la quarta dona de la història a dirigir partits en la categoria, sent per primera vegada la temporada 2019-20 la primera amb dues dones àrbitres en actiu. Aquest mateix any li va ser atorgada la llicència blanca de la FIBA, per poder dirigir partits de seleccions a nivell internacional. El 2013 va rebre l'ajuntament de Castelló d'Empúries li va donar un premi en un acte de reconeixement de mèrits esportius.


Goitia, un dios para sí mismo

Goitia, un dios para sí mismo és una pel·lícula mexicana del director mexicà Diego López Rivera estrenada en 1989. Està basada en la vida del pintor mexicà Francisco Goitia.Va ser la pel·lícula més guardonada en l'edició 1990 del lliurament del Premi Ariel, obtenint entre altres el Premi Ariel a la millor pel·lícula.

A més d'utilitzar als Estudios Churubusco, a la Ciutat de Mèxic, la majoria de les escenes es van filmar en exteriors. Entre les locaciones es troben la pròpia Ciutat de Mèxic i ambients rurals dels estats Tlaxcala, Zacatecas i Oaxaca.


Les Eleccions a l'Assemblea de Hokkaidō de 2015 (2015年北海道議会議員選挙, "2015-nen Hokkaidō Gikai giin senkyo") foren unes eleccions a l'Assemblea de Hokkaidō celebrades el diumenge 12 d'abril de 2015 en el marc de les eleccions locals unificades del Japó de 2019. En elles es triaren els 101 membres de la cambra parlamentaria de Hokkaido mitjançant un sistema de vot únic no transferible i per un mandat de quatre anys.

Com que no es presentaren més candidats que els escons a repartir, no es celebraren les eleccions a les següents circumscripcions: Kiyota, Teine, Iwamizawa, Wakkanai, Nemuro, Bibai, Ebetsu, Date, Eniwa, Nayoro, la subprefectura de Sorachi, la subprefectura d'Ishikari, la subprefectura de Shiribeshi, la subprefectura d'Iburi, la subprefectura de Hidaka, la subprefectura d'Oshima, la subprefectura de Kamikawa, la subprefectura de Sōya, la subprefectura d'Okhotsk, la subprefectura de Nemuro i la subprefectura de Kushiro; en totes elles els candidats van ser elegits de manera automàtica.

Els guanyadors van ser els candidats del Partit Liberal Democràtic (PLD), de centre-dreta, aconseguint majoria absoluta a la cambra i millorant els seus resultats previs gràcies a la davallada del Partit Democràtic, de centre-esquerra. Els comunistes van ser novament perjudicats pel sistema electoral, ja que conseguint més vots que els demobudistes del Kōmeitō, el PCJ tragué menys representació.


Joan XXIII

Sant Joan XXIII
(en llatí: "Ioannes PP. XXIII"); italià: "Giovanni XXIII"; nascut Giuseppe Angelo Roncalli, Sotto il Monte, 25 de novembre de 1881 – Ciutat del Vaticà, 3 de juny de 1963) va ser el 261è bisbe de Roma i Papa de l'Església Catòlica (el 260è successor de Pere, Primat d'Itàlia i tercer sobirà de l'estat de la Ciutat del Vaticà. Va ser terciari franciscà i va ser beatificat pel Papa Joan Pau II el 3 de setembre del 2000; i finalment canonitzat el 27 d'abril de 2014, conjuntament amb Joan Pau II, i davant la presència del Papa emèrit Benet XVI, qui concelebrà la missa de canonització.

Va ser elegit Papa el 28 d'octubre de 1958 i en menys de cinc anys de pontificat va revifar l'impuls evangelitzador de l'Església universal. El Papa Joan XXIII va sorprendre als que esperaven que fos un Papa conservador quan convocà l'històric Concili Vaticà II (1962-1965), inaugurat l'11 d'octubre de 1962. Els seus punts de vista apassionats sobre la igualtat es resumeixen en la seva famosa declaració: «"Nosaltres tots van ser fets a imatge de Déu, i per tant, tots som segons Déu per igual."» Joan XXIII va fer molts discursos apassionats durant el seu pontificat, un dels quals era el dia en què es va obrir el Concili Vaticà II en meitat de la nit a la multitud reunida a la Plaça de Sant Pere: «"Estimats fills, quan torneu a casa, us trobareu els nens: doneu-los una abraçada i digueu-los: aquesta és una abraçada del Papa!."»

El Papa Joan XXIII no va viure per veure el Concili Vaticà II fins a la seva finalització. Va morir de càncer d'estómac, el 3 de juny de 1963, quatre anys i mig després de la seva elecció i dos mesos després de la finalització de la seva darrera i famosa encíclica, "Pacem in Terris". Va ser enterrat en les grutes vaticanes sota de la basílica de Sant Pere el 6 de juny de 1963, i la seva causa de canonització va ser oberta el 18 de novembre 1965 pel seu successor, el Papa Pau VI, qui el va declarar servent de Déu. A més de ser nomenat Venerable el 20 de desembre de 1999, va ser beatificat el 3 de setembre de 2000 pel Papa Joan Pau II, juntament amb el Papa Pius IX i tres persones més. Després de la seva beatificació, el seu cos va ser traslladat el 3 de juny de 2001 des del seu lloc original a l'altar de Sant Jeroni, on podia ser vist pels fidels. El 5 de juliol de 2013, el Papa Francesc - sense esperar pel segon miracle que tradicionalment es requereix - va declarar sant a Joan XXIII, després de comú acord, per un consistori, o reunió, del Col·legi de Cardenals, basat en el fet que es considera que ha viscut un virtuós estil de vida modèlic, i a causa de la bé per a l'Església, que havia vingut del seu haver obert el Concili Vaticà II. Va ser canonitzat juntament amb el Papa Sant Joan Pau II el 27 d'abril de 2014.Joan XXIII avui és conegut afectuosament com el ""Papa bo" i en italià, "il Papa Buono"".

L'Església Catòlica celebra la seva festa no en la data de la seva mort, el 3 de juny, com és habitual, ni tan sols en el dia de la seva presa de possessió papal (com de vegades es fa amb els papes que són sants, com amb Joan Pau II) sinó l'11 d'octubre, el dia de la primera sessió del Concili Vaticà II. Això és comprensible, ja que la idea era d'ell i va ser ell qui el va convocar. El dijous 11 de setembre de 2014, Francesc va afegir la seva memòria lliure al mundial calendari romà general dels dies de festa dels sants, en resposta a les sol·licituds globals. És commemorat en la data de la seva mort, 3 de juny, per l'Església Evangèlica Luterana a Amèrica i l'endemà, 4 de juny, per l'Església Anglicana del Canadà i per l'Església Episcopal dels Estats Units.


Ielena Issinbàieva

Ielena Issinbàieva (en rus: "Елена Исинбаева") és una saltadora amb perxa. Va néixer el 3 de juny de 1982 a Volgograd, Rússia —llavors dins de l'URSS—. Es tracta de l'atleta més important i guardonada en aquesta prova en tota la història, per davant de Stacy Dragila i Svetlana Feofanova. És l'actual posseïdora del rècord del món de salt amb perxa. Ha estat la primera dona de la història en saltar més de cinc metres. A més ha guanyat cinc ors en grans competicions (Jocs Olímpics, Campionats del Món i d'Europa, tant en pista coberta com a l'aire lliure).


.ar

.ar és l'actual domini de primer nivell territorial (ccTLD) de l'Argentina. El registre NIC Argentina està administrat pel Ministeri d'Afers Exteriors de l'Argentina tot i que el domini de segon nivell .edu.ar reservat a entitats educatives està administrat per l'Associació Xarxes d'Interconnexió Universitària (ARIU).


.at

.at és l'actual domini de primer nivell territorial (ccTLD) d'Àustria. És administrat per la societat NIC.AT que tot i així ha delegat en la Cancelleria Federal d'Àustria "(Bundeskanzleramt - BKA)" i en la Universitat de Viena l'administració dels subdominis .gv.at i .ac.at respectivament.

Com que l'accés no està restringit a ciutadans o entitats austríaques, el domini és molt utilitzat internacionalment aprofitant el gran nombre de paraules en anglès i altres llengües que acaben en "at".


.an

.an va ser el domini territorial de primer nivell (ccTLD) de les antigues Antilles Neerlandeses. El registre "An Domreg" l'administrava la Universitat de les Antilles Neerlandeses.

Amb l'abolició de les Antilles Neerlandeses com a entitat política del 10 d'octubre de 2010, el domini va passar a fase de dissolució. El novembre de 2010 encara tenia més de 800 dominis registrats. El 31 de juliol de 2015, va deixar d'utilitzar-se.

Amb l'esborrat d'AN del registre ISO 3166-1 alpha-2, s'han assignat els codis ISO "CW" (Curaçao), "SX" (Sint Maarten) i "BQ" (Bonaire, Sint Eustatius i Saba), i s'han designat els dominis de primer nivell .cw, .sx i .bq.


Anderson Luis de Souza

Anderson Luis de Souza, de sobrenom Deco, (São Bernardo do Campo, 27 d'agost de 1977) és un exfutbolista brasiler, nacionalitzat portuguès. Juga al mig del camp com a organitzador del joc ofensiu. Un dels seus moments més importants en la seva carrera professional el trobem quan l'equip del FC Porto va alçar la Champions League l'any 2004, amb l'entrenador José Mourinho al capdavant. L'any següent va arribar al Futbol Club Barcelona, i a les ordres de Frank Rijkaard va guanyar la seva primera Lliga espanyola la temporada 2004-2005. La temporada 2005-2006 va revalidar el títol de lliga i guanyà, novament, la Champions League, aquesta vegada amb l'equip blaugrana.

El dia 30 de juny del 2008 es feu oficial el seu traspàs al Chelsea FC, per un preu de 10.000.000 €.

El 6 d'agost del 2010 s'anuncia el seu fitxatge pel Fluminense.


Comtat de Provença

El Comtat de Provença fou una jurisdicció feudal d'Occitània. El 948 amb l'ascens de Bosó II de Provença esdevindrà el primer comte de Provença. Els descendents d'aquest seran anomenats de la Dinastia Provença o Bosonides i governaran el territori provençal fins al 1112 any en què s'instaurà una nova dinastia, la Dinastia Millau-Gavaldà. La comtessa del comtat Gerberge de Provença cedí els seus drets a la seva filla Dolça de Provença. Aquesta dinastia però durà poc, ja que el casament, l'any 1112, de Dolça amb el comte de Barcelona Ramon Berenguer III conferí els drets del comtat al Casal de Barcelona.

Aquesta dinastia catalana perdurà al comtat fins al 1267, mitjançant la branca principal del casal barceloní o una annexa. Sovint amb lluites entre ambdues branques.

El casament de Beatriu I de Provença amb el duc Carles I d'Anjou provocarà la fi del casal barceloní i l'inici de la Dinastia Anjou. Aquesta unió amb el casal francès permetrà la unió temporal del Comtat de Provença amb el Regne de Nàpols. Una unió que s'iniciarà amb el mateix Carles I, ja rei de Nàpols en ascendir al comtat, fins a Joana I de Nàpols. Així mateix, el fill adoptat d'aquesta, Lluís I de Provença i els seus descendents esdevindran "reis titulars de Nàpols", amb lluita amb la Branca Anjou-Durazzo pel tron napolità.

El 1481 a la mort de Carles III de Provença sense descendents, els títols de comte de Provença i duc d'Anjou revertiran al seu cosí Lluís XI de França i s'integren a la corona francesa.

Es va dividir en moltes línies:<br>


Aigua per a elefants

Aigua per a elefants (títol original en anglès: "Water for Elephants") és una pel·lícula de 2011, dirigida per Francis Lawrence, basada en l'aclamat best seller del mateix nom, escrit per la canadenca Sara Gruen. La pel·lícula fou estrenada el 22 d'abril de 2011 als Estats Units i compta amb doblatge en català.


Ses Païsses

Ses Païsses és un poblat talaiòtic al municipi d'Artà. És dels més complets i ben conservats de Mallorca, en aquest poblat destaca la gran murada ciclòpia, que conserva tot el perímetre de 320 metres i la seva espectacular porta monumental, que s'ha convertit en un dels símbols de la prehistòria de Mallorca.


The Chaser

The Chaser (en coreà 추격자 "Chugyeogja") és un thriller sud-coreà del 2008 dirigit per Na Hong-jin i protagonitzat per Kim Yoon-seok i Ha Jeong-woo. "The Chaser", primer llargmetratge del seu director, es caracteritza pel seu realisme ultrancer, amb diverses escenes d'una violència molt crua, i alhora per induir una tensió intensa malgrat evitar certs tòpics del gènere (no s'hi veu pràcticament cap arma, ni trets, ni espectaculars persecucions amb cotxes). La pel·lícula va rebre una molt bona acollida obtenint diversos premis internacionals (es va presentar, entre d'altres, als festivals de Cannes i de Sitges del 2008).


Cemal Gürsel

Cemal Gürsel (1895, Hınıs, Erzurum - 1966, Ankara) var ser un militar i polític turc, que va ocupar el càrrec de President de la república turca del 27 de maig de 1960 al 28 de març de 1966.


Refugi de la Centraleta

El Refugi de la Centraleta és un refugi de muntanya situat dins del terme municipals de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins el Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.

Es troba emplaçat a 1.913 m d'altitud, a prop de la confluència del Barranc de Contraix i el Riu de Sant Nicolau, a tocar del Prats d'Aiguadassi (SO) i molt a prop del Refugi d'Estany Llong (ENE). El nom li ve de la funció original de l'edificació doncs és una antiga minicentral hidroelèctrica. Té 10 places disponibles i està equipada amb mantes, matalassos, ràdio d'emergència, llar de foc i llenya.

El refugi tan sols és obert quan el d'Estany Llong no està guardat i roman tancat.

localitzat a l'entitat territorial administrativa


Bedřich Diviš Weber

Bedřich Diviš Weber (Velichov, prop de Karlovy Vary, 9 d'octubre de 1766 - Praga, 25 de desembre de 1842), també conegut per la forma alemanya del seu nom, Friedrich Dionys (o Dionysius) Weber, fou un compositor i musicòleg bohemi principalment recordat per ser el primer director del Conservatori de Praga, en la fundació del qual va desenvolupar un paper principal.

Weber estudià filosofia i dret a Praga abans de convertir la seva atenció de manera definitiva en la música, estudiant amb Abbe Vogler. Es convertí en un defensor de la música de Mozart després de conèixer-lo a Praga, les seves composicions posen en evidència aquesta influència. Era contrari al treball de Beethoven i Carl Maria Von Weber, però un entusiasta del treball de Richard Wagner. El 1832 dirigí l'estrena de la Simfonia en do de Wagner en una representació d'estudiants al Conservatori de Praga.

Com a director tant del Conservatori com de l'Escola d'orgue de Praga controlà eficaçment l'alta educació musical de la regió, i es convertí indiscutiblement en una de les figures més influents de la música de Praga d'aquell temps, tenint a càrrec seu deixebles que després serien molt bons músics entre ells a Carl Maria von Bocklet o Sigmund Lebert. També va escriure uns quants llibres de text de teoria de la música considerats importants el seu temps.

Malgrat que el seu estil conservador solia explorar les possibilitats d'instruments nous, com les "Variationen für das neu erfundene Klappenhorn" ("Variacions per al clarí novament inventat"). Fou un compositor especialitzat en instruments de metall i tenia un interès particular en desenvolupar-ne de nous; així fou l'inventor d'una forma de trompa cromàtica.

El seu treball més conegut que ha sobreviscut és probablement la cantata "Bohmens Erretung". També va compondre una òpera, "König der Genien", el 1800, i el seu "Variacions per a trompeta i orquestra", que utilitzà per experimentar amb la trompeta de claus.

El 1823-24, fou un dels 50 compositors que componien una variació sobre un vals d'Anton Diabelli per "Vaterländischer Künstlerverein".
Entre les seves nombroses composicions i figuren danses per a piano, variacions, un sextet per a cornetins, un altre per a trombons, marxes militars, operetes, etc.


Iskandar ibn Úmar Xaykh

Iskandar ibn Úmar Xaykh (Uzgand, 25 d'abril de 1384 - Isfahan, 1415) fou un príncep timúrida, fill d'Umar Xaikh i nét de Tamerlà. Era fill d'Umar Xaikh (al seu torn fill de Tamerlà) i de Malikat Aga (morta el 1440) filla del khan de Mogulistan Khidr Khwadja Oghlan.


Robert Moresby

Robert Moresby (15 de juny de 1794 - 15 de juny de 1854, va ser un capità important de la "British Royal Navy". També va ser un excel·lent hidrògraf. marí

Va cartografiar el Mar Roig i alguns arxipèlags de l'Oceà Índic com les Maldives, Laccadives i Chagos per assegurar la ruta, per a vaixells de vapor, d'Europa a les Índies occidentals.


Black Knight

Black Knight és una pel·lícula còmica estatunidenca de Gil Junger dirigida el 2001 i protagonitzada per Martin Lawrence. L'experiència del director fins aquell moment era principalment de sitcoms de televisió. A més a més a Lawrence, "Black knight" compta amb Marsha Thomason, Tom Wilkinson, Vincent Regan, i Kevin Conway.
La pel·lícula es va estrenar el novembre de 2001 i va aconseguir en total 39.976.235 dòlars a tot el món. La pel·lícula va ser rodada en diverses localitzacions a Carolina del Nord. Els dos llocs principals van ser Wilmington i Carolina Beach.


Joaquim Araujo Delgado

Joaquim Araujo Delgado, conegut futbolísticament com a Quim Araujo (Barcelona, 10 de març de 1988) és un futbolista català que juga de migcentre.

Quim Araujo va iniciar-se al RCD Espanyol fins a l'edat d'aleví. Posteriorment va jugar a la UDA Gramenet els dos anys d'infantil, i al CE Premià els dos anys de cadet i el primer de juvenil. El seu següent equip va ser el CF Badalona, on va militar dos anys més de juvenil, l'últim debutant amb el segon equip badaloní, el CF Badalona B, a Primera Catalana.

L'estiu de 2007 Quim Araújo va fitxar per la UDA Gramenet B de Primera Catalana, amb qui no va poder evitar el descens i la segona campanya al filial colomenc la va disputar a la Preferent Territorial.

De cara a la temporada 2009-2010 Quim Araujo va fitxar pel CF Muntanyesa, equip amb el qual despuntaria, aconseguint l'ascens a Tercera divisió, i quedant-se a les portes de l'ascens a Segona B la temporada següent. El paper fonamental de Quim Araujo en la històrica temporada de l'equip de Nou Barris no va passar desapercebut per ningú, i la UE Sant Andreu de Piti Belmonte va incorporar Quim Araujo de cara a la temporada 2011-2012. Quim Araujo va debutar a la Segona B el 21 d'agost de 2011 en el primer partit de lliga contra l'Andorra CF.

Després d'estar dues temporades al Sant Andreu va decidir agafar nous aires a la Sociedad Deportiva Compostela on després d'una temporada a l'equip gallec va fitxar pel Club Deportivo Eldense on va jugar fins al mercat hivernal, en l'actualitat és jugador del Valencia Club de Fútbol Mestalla.


Malcolm in the Middle

Malcolm in the Middle era una sèrie de televisió de comèdia de la cadena FOX. Va guanyar set premis Emmy, un Grammy i va estar set vegades nominada al Globus d'Or. Va començar el 9 de maig del 2000 i va acabar el 14 de maig del 2006 després de 7 temporades. La sèrie tractava sobre els problemes que havia d'afrontar en la vida quotidiana una família amb quatre fills entremaliats i dos pares un pèl especials. El nom feia referència a en Malcolm, el personatge principal i narrador de la història.


Amalur

Amalur (en basc, 'Mare Terra' o 'Terra Mare') és el "receptacle" de tot el que existeix, de tots els éssers vius i, en conseqüència, la que possibilita l'existència de el propi ésser humà. És una dea de la mitologia basca (relacionada i de vegades confosa amb Mari), creadora de la germana lluna ("Ilazki", "Ilargi"), el germà sol ("Ekhi", "Eguzki") i l"Eguzkilore" ('flor sol', "carlina acaulis"), flor semblant al card molt abundant al País Basc i que es col·loca a les portes de les cases per espantar els genis, les bruixotes ("sorginak"), les "lamies" i els esperits malignes, ja que es creia que si algun pretenia entrar a la casa i trobava una "Eguzkilore", havia de parar-se per comptar els nombrosíssims pèls o bràctees de la inflorescència i el dia el sorprenia sense haver acabat la seva tasca.


Trøndersk

El Trøndersk és el dialecte noruec parlat a la regió de Trøndelag, al districte de Nordmøre i al municipi de Bindal a Noruega. A Suècia és parlat al nord de Jämtland, ja que fou colonitzat al per colons de Nord-Trøndelag. Entre altres coses potser sobretot es caracteritza per l'ús d'apòcope, palatalització i l'ús de penjalls cap enrere. Històricament també es parlava en dues regions contigües de Jämtland.


Charles Gordon Fullerton

Charles Gordon Fullerton (Rochester (Nova York), 11 d'octubre de 1936 – Lancaster (Califòrnia), 21 d'agost de 2013) va ser un oficial de la Força Aèria dels Estats Units d'Amèrica i astronauta de la NASA a més de pilot de proves del Centre Dryden de recerca aeronàutica de la NASA (Dryden Flight Research Facility), a Edwards, California Com a part de les seves tasques va participar en diverses missions de recerca de vol i activitats de suport com a pilot de B-52, Boeing 747 Shuttle Carrier Aircraft (SCA), i d'altres aeronaus d'alt rendiment. Va acumular més de 380 hores de vol a l'espai com a astronauta de la NASA des de setembre de 1969 fins a novembre de 1986, quan es va incorporar a l'oficina de pilots investigadors a Dryden. Al juliol de 1988 va fer 30 anys de carrera dins la Força Aèria dels Estats Units d'Amèrica i es va retirar amb el grau de coronel. Com a civil va continuar treballant com a pilot investigador de la NASA. Vivia amb la seva dona i dos fills a Lancaster, Califòrnia.